Списание „Визуални изкуства“ е академично издание, чиято цел е да представя широк спектър изследвания и проекти, насочени към различни области на визуалните изкуства. Изданието е отворено към изследвания, които се отнасят към различни области на хуманитаристиката (теория и история на изкуствата, философия, естетика, културология и т.н.), както и към анализи на процесите и явленията в съвременното изкуство.
Факултет по науки за образованието и изкуствата (СУ „Св. Климент Охридски“)
В периода 10 – 30 юни тази година в Националния дворец на културата, в рамките на международния фестивал СОФИЯ ХАРТИЕН АРТ ФЕСТ бе представена моята втора самостоятелна изложба – „ОРНАМЕНТИ“. Статията представя авторската концепция и идейно философската рамка на произведенията, включени в експозицията. Възлова роля има използването на ръчно рециклирана хартия, като процесът на направа на хартията е важен момент в концепцията на самите произведения – хартията е не просто медия, тя е съществен елемент в цялостното пластично решение на работите. Същевременно, макар и в най-общи линии, са набелязани основните декоративни образи, които използвам и които до голяма степен са базирани на традиционни знаково-символни системи. Библиография: Блажиева, Милена. Хартия, ръка и разум – разкази в изкуството. Изложба на Терезе Вебер. Инфо СБХ, 2019, № 4, с. 20 – 22. https://www.sbhart.com/data/kfm/bulletin_2014-2015-2016-2017/Bulletin_4_2019.pdf (прегледан на 12.05.2021). Димитрова, Лаура. Постмодерният орнамент. София: Университетско издателство „Св.Климент Охридски“, 2018.
Културни връзки на българското съвременно изкуство в началото на XXI век с европейското модерно и съвременно изкуство
Настоящата статия се съсредоточава върху социокултурните връзки на българското съвременно изкуство в контекста на европейското модерно и съвременно изкуство. Обект на анализ са социалната обстановка и обществените нагласи, повлияли новите форми на изкуство в края на XX и началото на XXI век спрямо европейските традиции. Произтичащите артистични нагласи и процеси в страната са до голяма степен заимствани от западната култура, а адаптирането и формулирането на понятия като “модернизъм”, “авангард”, „неконвенционални форми на изкуство“, „съвременно изкуство“, „хепънинг“ и прочее поставят определени предизвикателства пред българските изкуствоведи при използването и прилагането им в художествената теория и критика. Историческият поглед е в основата на формирането на художествените процеси и аналогично разглежда социалната и политическата обстановка, в която се създават, а темата за мястото на художника в обществената действителност е традиционно поставена. От голяма важност е осъзнаването на взаимовръзките между българските и европейските културни процеси, за да бъдат обяснени причините и произхождащите локални постижения, формулирани от гледна точка на алтернативното и съвременното изкуство в страната. Статията разглежда корелация на установената терминология, назоваваща международно приетите понятия, определящи съвременните артистични течения, и тяхната интерпретация в социално-културен аспект. Текстът прави опит за осмисляне на общоевропейска перспектива за развитие на новаторските практики в българското съвременно изкуство. Библиография: Аврамов, Димитър. Естетика на модерното изкуство. София: Наука и изкуство, 1969. Генова, Ирина. Другото лице на изкуството: разговор с Пиер Рестани. Култура, [online], № 49, с. 10 https://newspaper.kultura.bg/bg/article/view/38183 (accessed 27 April 2021). Данто, Артър. Политика на въображаемото. Философски алтернативи, 1992, № 3 – 4, с.146. Лунги, Енрико. Съвременното изкуство днес – преформулиране на местата. Култура, [online], № 31, с. 9. http://newspaper.kultura.bg/bg/article/view/16008 (accessed 27 April 2021). Николов, Тони. Разговор с Бернар Блистен, директор на център „Помпиду“, Париж. Култура, [online], № 2, с. 41–42. https://www.kultura.bg/article/33-iskame-da-popylnim-kolekciyata-si-s-tvorbi-ot-bylgariya (accessed 27 April 2021). Ножарова, Весела. Въведение в българското съвременно изкуство 1982 – 2015. Пловдив: Жанет 45, 2018. Ортега-и-Гасет, Хосе. Европа и идеята за нация. София: Колибри, 2019. Стефанов, Свилен. Авангард и норма: Иновационни тенденции в българското изкуство от края на ХХ век. София: Агата-А, 2003. Сучков, Борис. Историческата съдба на реализма. София: Партиздат, 1975. Kosinsky, Richard, Elantkowski, Jan, Dudás, Barbara. A way to follow: interview with Piotr Piotrowski. Art margins[online], vol. 4, issue 2 https://artmargins.com/a-way-to-follow-interview-with-piotr-piotrowski/ (accessed 27 April 2021). Lubow, Arthur. The New Leipzig School. The New York Times Magazine [online], no. 6, p. 38. https://www.nytimes.com/2006/01/08/magazine/the-new-leipzig-school.html (accessed 27 April 2021).
Статията представя новоизлязлата монография на Пламен В. Петров „Изкуство и власт в България през 70-те години на ХХ век“ и проблематизира аспекти на българската култура и изкуство от късния социалистически период. Този период и изкуството в него, което е подчинено на еднопартийната власт на 45-годишния режим, днес често са подценявани, отхвърляни, премълчавани или анализирани едностранчиво. Пламен Петров се опитва да погледне върху тях от друга гледна точка – той изследва подробно и детайлно управлението на културата и художествените ѝ резултати през периода на 70-те години на ХХ в., изхождайки от презумпцията, че в него преобладават позитивните моменти, като оформя разказ за магистралните тенденции, творци и творби, останали и днес непреходно значими. Приноси на книгата са разгръщането на богатия контекст, защитен от нова архивна документация, която подкрепя тезите на автора, предложената периодизация на „дългото десетилетие“ (1967 – 1981), подробният анализ на официалните стратегии, директиви, програми, проекти, събития, културтрегери, културни институции, функционирането им като ръководни управленски органи, състоянието на различните изкуства през периода в този контекст, вносът и износът на културни продукти, постепенното отваряне на страната към западния свят, ролята на Държавна сигурност за управлението на културата и за оцеляването на режима и др., като авторът съзнателно се абстрахира от морално ценностни оценки. Изследователският фокус в книгата е насочен основно върху трансформацията на властта към по-либерално отношение спрямо интелигенцията в сравнение с предишните подпериоди на режима, като в замяна държавата се ангажира с разширяване на културната инфраструктура, създаването на творчески обществени организации, покровителство и материални привилегии за творците. Новото състояние на отношенията власт – изкуство води до културна парадигма, различна от тоталитарната фаза на комунистическия режим. Библиография: Георгиева, Милена. „Съвременно изкуство” и мечтата за ДРУ. Историческо бъдеще, 2001, № 2, с. 111-144. Димитрова, Татяна. Между модернизма и тоталитаризма: проекциите на държавната политика върху българския художествен живот през 30-те – началото на 40-те години. Проблеми на изкуството, 1996, № 1, с. 3-13. Дойнов, Пламен. Социалистическият реализъм – хроники и употреби. В: Социалистическият реализъм: нови изследвания. София: Нов български университет, 2008, с. 13-38. Кока, Юрген. Социалната история между микроисторията и глобалната история. В: Между макроисторията и микроисторията или историята в множествено число. София: Дом на науките за човека и обществото, 2010, с. 31-45. Милчаков, Яни. Соцреализмът и идеологическата дезинтеграция на режима през 60-те/80-те години на ХХ век. В: Соцреалистически канон/алтернативен канон. София: ИК „ПАН“, 2009, с. 381-419. Петров, Пламен В. Изкуство и власт в България през 70-те години на ХХ век. София: Университетско издателство „Св. Климент Охридски“, 2021. Остоич, Димитър. Из борбата за социалистически реализъм в българското изобразително изкуство. София: Български художник, 1967. Рьовел, Жак. Есета по история и историография. София: Дом на науките за човека и обществото, 2010.
Текстът представя различни кинематографисти (авангардисти от първата половина на миналия век, както и съвременни експериментатори) и техните филми в опит да изясни понятието визуална музика в киното. Историческият преглед подпомага търсенето на корените на идеята за изкуство, в което звукът е зрим. Стремежът на авангардните кинематографисти да освободят киното от влиянието на останалите изкуства, не застига музиката, тъй като тя притежава сходна характеристика с подвижното изображение – развитие във времето. Хармоничното или хаотичното взаимодействие на музиката с кинематографичния образ провокира въображението на зрителите, които имат възможност за досег с кино, което се простира отвъд рамката на развлечението. Утвърдени в кинематографичния хронотоп техники съдействат за формиране на общи и разпознаваеми естетически белези на филмите визуална музика, макар и да не се изчерпват с тях. Поставен в полето на дигиталните технологии, филмът визуална музика едновременно е историческо наследство, образец за безпределността на въображението, и съвременна творческа практика. Библиография: Адорно, Теодор. Естетическа теория. София: Агата-А, 2019. Аструков, Йосиф. VideoDance. София: Сдружение „Танц БГ“, 2015. Маринчевска, Надежда. Квадрати на въображението. Естетика на анимационните техники. София.: Колибри, 2005. Милев, Неделчо. Теория на елементите на киното. София: Университетско издателство „Св. Климент Охридски“, 1998. Нейкова, Радостина. Комиксът и киното. В: Изкуствоведски четения. София.: Институт за изследване на изкуствата – БАН, 2007, с. 324 - 328. Япова, Кристина. Музикалната естетика като тема от филм („Хауардс Енд» на Джеймс Айвъри). В: Изкуствоведски четения. София: Институт за изследване на изкуствата – БАН, 2010, с. 344 - 349. Beckman, Karen (ed.). Animating Film Theory. Duke University Press, 2014. Campen, Cretien van. The Hidden Sense: Synesthesia in Art and Science. MIT Press, 2007. Chion, Michel. Audio-Vision: Sound on Screen. Columbia University Press, 1990. Dulac, Germaine. Writings on Cinema (1919-1937) [e-book]. Paris Expérimental, 2018. Horak, Jan-Christopher (ed.). Lovers of Cinema. American avant-garde 1919-1945. The University of Wisconsin Press, 1995. Horrocks, Roger. Art That Moves: The Work of Len Lye. Auckland University Press, 2013. Mollaghan, Aimee. The Visual Music Film. Palgrave Macmillan, 2015. Moritz, William. Optical Poetry: The Life and Work of Oskar Fischinger. John Libbey Publishing, 2004. Pisters, Patricia. The Matrix of Visual Culture: Working with Deleuze in Film Theory (Cultural Memory in the Present). Stanford: Stanford University Press, 2003.
Адаптация на литературно произведение под формата на графичен роман
Графичните романи представляват книжни издания с висока художествена стойност, които водят началото си от изкуството на картинната книга и комикса. Една от основните характеристики на жанра е тематичното многообразие. Част от разглежданите в изданията теми са фундаментални общочовешки въпроси, други представляват енциклопедични или биографични произведения, а има и такива, които интерпретират класически литературни текстове. Съществуват и графични романи, при които се наблюдава смесване на литературен текст с авторски паралелен наратив. Такъв е „Стъкленият град“ на британската илюстраторка Изабел Грийнбърг. Той представлява авторско издание, в което художничката разглежда ранните текстове на сестрите Шарлот, Емили и Ан Бронте и техния брат Брануел и създадения от младите творци измислен свят. Подобна въображаема вселена бива наричана от изследователите на явлението „паракосмос“ – собствен свят, който се характеризира с детайлни правила, общ език, география и герои, споделяни от всички участници във фантазията. Наличието ѝ е често срещанано при деца, които в по-късен етап от живота си се превръщат в известни творци и сигнализира за богато въображение, но и за преживяна травма и желание за откъсване от действителността и трудностите, които могат да се срещнат в нея. Библиография: Arsenault, Isabelle, Britt, Fanny. Jane, le Reanrd & Moi. Montreal: Les Éditions de La Pastèque. 2012. [Britt, Fanny, Arsenault, Isabelle. Jane, the Fox and Me. Toronto: Groundwood Books. 2013.]. Bechdel, Alison. Fun Home: A Family Tragicomic. Boston: Houghton Mifflin. 2006. Bloch, Serge, Boyer, Frédéric. Bible: Les récits fondateurs. Paris: Bayard Culture. 2016. Cohen, David, MacKeith, Stephen. The Development of Imagination: The Private Worlds of Childhood. London: Routledge, 1992. Cervantes, Miguel de, Davis, Rob. The Complete Don Quixote. London: SelfMadeHero. 2013. Eisner, Will. A Contract with God and other Tenement Stories: a Graphic Novel. New York: Baronet Books. 1978. Greenberg, Isabel. Glass Town. London: Jonathan Cape. 2020. Jenkins, Henry. Convergence Culture: When Old and New Media Collide. New York: New York University Press. 2006. Kafka, Franz, Kuper, Peter. The Metamorphosis. New York: Broadway Books. 2009. Mattotti, Lorenzzo, Piersanti, Claudio. Stigmata. Seattle: Fantagraphics Books. 2011. Mellier, Denis, Frey, Hugo. The origins of adult graphic narratives : graphic literature and the novel, from Laurence Sterne to Gustave Doré (1760 – 1851). In: Baetens, Jan, Frey, Hugo, Tabachnik, Stephen E (eds.). The Cambridge History of the Graphic Novel. Cambridge: Cambridge University Press, 2019, pp. 21-38. Miller, Frank. Sin City: The Hard Goodbye. Milwaukie, Oregon: Dark Horse Comics. 1991. Nilsen, Anders. The End. Seattle: Fantagraphics. 2013. Popova, Maria. Jane, the Fox and Me: A Gorgeous Graphic Novel about the Travails of Youth Inspired by Charlotte Brontë. Brain Pickings [web blog], https://www.brainpickings.org/2013/11/25/jane-the-fox-and-me/, (accessed 22 November 2020). Silvey, Robert, MacKeith, Stephen. The paracosm: A special form of fantasy. In: Morrison, Delmont C. (Ed.). Organizing early experience: Imagination and cognition in childhood. New York: Baywood Publishing Co., 1988, pp. 173–197. Spiegelman, Art. Maus: A Survivor’s Tale. New York City: Pantheon Books. 1980. Steinbeck, John, Dautremer, Rébecca. Des souris et des hommes. Paris: Tishina. 2020. The Brontës’ Secret sciende fiction stories. British Library [website]. https://www.bl.uk/press-releases/2011/may/the-bronts-secret-science-fiction-stories (accessed 18 May 2021). Töpffer, Rodolphe. Histoire de Mr. Vieux Bois. Geneva. 1837. Ware, Chris. Building Stories. New York: Pantheon. 2012.
Иновативни словесно-визуални наративни модели в съвременни авторски издания за деца
Статията типологизира, класифицира и анализира иновативни словесно-визуални наративни модели, създадени във водещи авторски издания за деца, в които художникът илюстратор е единствен автор. Картинната книга е дефинирана като наративен конструкт, в чиято цялост текстът и илюстрацията могат да бъдат сегментирани, съпоставени и обвързани чрез изцяло нови и алтернативни взаимовръзки. Акцентирана е специфичната пространствена и темпорална определеност на словесно-визуална структура, която позволява провеждането на уникални авторски драматургични подходи в книжната композиция. Осъществените иновативни наративни модели разширяват на практика неограничено територията на сюжетно, смислово и художествено взаимодействие между словесното и визуалното в сложния интегритет на днешните илюстрирани книжни издания. Определящо е тяхното значение при извеждане и формулиране на актуалното съвременно разбиране за смисъла и функцията на художествената илюстрация като самостойна наративна реалност, която при равностойно и небуквално партниране със словесната, осъществява концептуалната и драматургичната цялост на книгата. Библиография: Научна литература Hickethier, Knut. Film- und Fernsehanalyse. Stuttgart: J. B. Metzler Verlag, 1996. Lämmert, Eberhard. Bauformen des Erzählens. Stuttgart: J. B. Metzlersche Verlagsbuchhandlung, 1972. Kuhn, Markus. Filmnarratologie: Ein erzähltheoretisches Analysemodell. Berlin: Verlag Walter de Gruyter, 2011. Metz, Christian. Sprache und Film. Frankfurt am Main: Athenäum Verlag, 1973 Roxburgh, Stephen D. A Picture Equals How Many Words? Narrative Theory and Picture Books of Children. In: The Lion and the Unicorn, 7/8 1983-84, 1983. Schwarcz, Joseph H. Ways of the Illustrator, Visual Communication in Children’s Literature. Chicago: The University of Chicago Press, 1982. Tabbert, Reinbert. Maurice Sendak. Bilderbuchkünstler. Bonn: Grundmann, 1987. Thiele, Jens. Das Bilderbuch: Ästhetik - Theorie - Analyse - Didaktik - Rezeption. Oldenburg: Isensee Verlag, 2000. Varga, Aron Kibédi. Visuelle Argumentation und visuelle Narrativität. In: Wolfgang Harms (ed.). Text und Bild. Bild und Text. Stuttgart: J. B. Metzlersche Verlagsbuchhandlung, 1990, p. 356-367. Авторски издания за деца, коментирани в статията Allsburg, Chris van. Die Geheimnisse von Harris Burdick. Hamburg: Carlsen Verlag, 2012. (The Mysteries of Harris Burdick. Boston: Houghton Mifflin, 1984.) Banyai, Istvan. Re-Zoom. Aarau: Verlag Sauerländer, 1996. Erlbruch, Wolf. Nachts. Wuppertal: Peter Hammer Verlag, 1999. Pacovska, Kveta. Farben des Tages. Hamburg: Carlsen Verlag, 2010.
алтернативни наративни подходи в книгата
Сред оскъдните свидетелства за стенописната украса на Епископската базилика на Филипопол е фрагмент в долния дял на северния портик, състоящ се от два живописни слоя, полагани последователно през ІV – V век и през V – VІ век. Изпълнени са в buon fresco, представляват имитация на камък. По-ранното изображение е на квадров градеж. Декорацията на втория живописен слой следва усложнена композиционна схема, т.нар „колони и ортостати“. В анализа са приведени аналози от различни материали от римския и ранновизантийския период. Изказва се предположението, че живописните колони в долния регистър на стените са проекция на реалните колони в църквата и изобразяват църковния интериор. Те се призвани да „отворят” в безкрайността сакралното пространство и да визуализират идеята, че то е Божи дом, вместилище на невместимото, в което Господ присъства невидимо и неописуемо. Библиография: Вълева, Юлия. Декоративни и иконографски особености на погребалната живопис (ІV-VІ век.). Изкуство, 1984, № 1, с. 20-25. Вълева, Юлия. Елитна жилищна архитектура и декор в диоцеза Тракия. В: Станев, Ст., В. Григоров и Вл. Димитров (ред.). Изследвания в чест на Стефан Бояджиев, София: НАИМ, 2011, с. 17-56. Кантарева-Дечева, Елена, Дечева-Учкунова, Райна. Проучване на стенна декорация – живопис и пластика от Епископската базилика на Филипопол. В: Втора международна научна конференция. Наука, образование и иновации в областта на изкуството, Пловдив, 24-26 октомври 2019, Академия за музикално, танцово и изобразително изкуство „Проф. Асен Диамандиев“, Пловдив, 2019, с. 385-390. Кесякова, Елена. Аристократичният дом на Филипопол. В: Генчева, Е. (ред.) Studia in honorem Aleksandrae Dimitrova-Milcheva. Югоизточна Европа през античността, VІ в. пр. Хр. – началото на VІІ в. сл. Хр., София, 2008, с. 235-255. Ракоција, Миша. Још једном о сликарствустарохришћанске гобнице са фигуралним представама у Нишу. У: Ниш и Византиjа, Ниш, XII, 2014, с. 49-70. Anderson, Maxuell, L. Pompeian Frescos in the Metropolinan Museum of Art. The Metropolitan Museum of Art Bulletin, Winter 1987/88. Vol. XLV, no. 3, p. 3-56. Cyrilli Alexandriae Archiepiscopi Homilia, XI. PG 77. https://books.google.bg/. (accessed 13 September 2020). Ćurčić, Sloboban. Architecture as Icon. In: Ćurčić, Sl. and Ev. Hadjitryphonos (eds.). Architecture as Icon: Perception and Representation of Architecture in Byzantine Art, Princeton, NJ: Princeton University Art Museum, 2010, p. 3-38. Jelicic Radonic, Jasna. Ranokrscancke Freske u Lovrecini na Bracu. Prijateljev zbornik I Prilozi povijesti umjetnosti u Dalmaciji (Split), 1992, no. 32, р. 133-150. Kantareva-Decheva, Elena, Stanev, Stanislav. New mosaic floors in the Episcopal basilica of Philippopolis. Proceedings of XIV Conference of Association Internationale pour l‘Étude de la Mosaïque Antique (AIEMA), (Nicosia, Cyprus, 15-19 October 2018). (in print). Lidov, Aleksey. The Temple Veil as a Spatial Icon Revealing an Image-Paradigm of Medieval Iconography and Hierotopy. IKON, 2014, no. 7, p. 97-108. Mincev, Aleksandar. Mosaiken aus der früchristlichen Basilika in der Han Krum-Strabe. Im: Pillinger, R., Al. Lirsch und V. Popova (Hg.). Corpus der spätantiken und frühchristlichen Mosaiken Bulgariens, Reihe: Denkschriften der philosophisch-historischen Klasse, Bd. 483, Reihe: Archäologische Forschungen, Bd. 25, Erscheinungsjahr, 2016, Nr 34, p. 25-37, Nr 2. Nikolov, Dimitar. Malereifragmente einer fruhchristlichen Kirche in der Thermen. Im: Pillinger, R., V. Popova und B. Zmmermann (red.) Corpus der spätantiken und frühchristlichen Wandmalereien Bulgariens, Wien, 1999, p. 36-37. Osterchout, Robert. The Virgin of the Chora: An Image and its Contexts. In: Osterchout, R. and L. Brubaker (eds.). The Sacred Image. East and West : Illinois Byzantine Studies IV. Chicago, 1995, p. 91-161. Ousterhout, Robert. Eastern Medieval Architecture: The Building Traditions of Byzantium and Neighboring Lands. Onassis Series in Hellenic Culture. Oxford, 2019. Petrova, Svetla. The Roman Architectonic Decoration Reused in the Early Christian Buildings of Parthicopolis. Патримониум. МК. Списание за културното наследство - споменици, реставрација, музеи, Скопје: Каламус 2017, Год. 10, бr. 15, с. 137-186. Petrova, Svetla. The Baptistery of the Episcopal Basilica in Particopolis. In: Nis and Byzantium, Niš, 2016, XVI, p. 133-152. Popova-Moroz, Vanya. Nicopolis ad Nestum. Wandmalereireste der früchristlichen Basilika 2 und deren Gräber. Im: Pillinger, R., V. Popova und B. Zmmermann (red.) Corpus der spätantiken und frühchristlichen Wandmalereien Bulgariens, Wien, 1999, p. 81-83, Nr 66. Popova-Moroz, Vanya. Sandanski. Malereifrgmente der Basilika 1 und des angeschlossenen Gebäudekpmplexes. Im: Pillinger, R., V. Popova und B. Zmmermann (red.) Corpus der spätantiken und frühchristlichen Wandmalereien Bulgariens, Wien, 1999, p. 84-87, Nr 69. Popova, Vanja, Lirsch, Alexander. Mosaiken aus der extramuralen sog. Basilila Nr 7 odre Basilika des Bitus. Im: Pillinger, R., Al. Lirsch, V. Popova (Hg.). Corpus der spätantiken und frühchristlichen Mosaiken Bulgariens. Reihe: Denkschriften der philosophisch historischen Klasse, Bd. 483, Reihe: Archäologische Forschungen, Bd. 25, Erscheinungsjahr, 2016, p. 410-421, Nr 92. Rakocija, Miša. Painting in the crypt with an anchor in Niš. In: Nis and Byzantium. Niš, 2009, VII, p. 87-106. Stanev, Stanislav, Tankova, Jeni. The Episcopal Basilica of Thracian (Plovdiv, Bulgaria). Proceedings of XVII International Congress of Christian Archaeology (Utrecht & Nijmegen, The Netherlands, 2-6 July 2018) (in print). Stoyanova-Serafimova, Dimka. Sandanski. Wandmalereireste der Basilika 3. Im: Pillinger, R., V. Popova und B. Zmmermann (red.) Corpus der spätantiken und frühchristlichen Wandmalereien Bulgariens, Wien, 1999, p. 87-88, Nr 70. Tutkuvski, Miško. Paintings in the Old Episcopal Basilica in Stobi – Analyses of the Technical-Technological Characteristics. Folia Archaeologica Balkanica, Skopje: Faculty of Philosophy, 2018, IV, p. 377-403. Valeva, Julia. La peinture funéraire dans les provinces orientales de l’Empire romain dans l’Antiquité Tardive. Hortus Artium Medievalium (Journal of the International Research Center for Late Antiquity and Middle Ages), Zagreb, Croatia, 2001, Vol. 7, p. 167-208. Valeva, Julia. La peinture murale en Thrace pré-romaine. In: Dubois, Y. avec U. Niffeler (dir.) Pictores per provincias II – status quaestionis, Actes du 13e Colloque de l’Association Internationale pour la Peinture Murale Antique (AIPMA), Université de Lausanne, Anthropole, du 12 au 16 septembre. Antiqua 55. Basel, 2018, p. 37-54. Valeva, Julia. La peinture romaine des provinces de Mésie, de Thrace et de Dacie. In: Dubois, Y. avec U. Niffeler (dir.) Pictores per provincias II – status quaestionis, Actes du 13e Colloque de l’Association Internationale pour la Peinture Murale Antique (AIPMA). Université de Lausanne, Anthropole, du 12 au 16 septembre, Antiqua 55. Basel, 2018, p. 927-974. Vladkova, Pavlina, Valeva, Julia. Fresco fragments from the extra muros residence in Novae (Sector VIIIA). In: XXIV International Limes Congress, Serbia, September 2-9, 2018 (in print). Zimmermann, Barbara. Sandanski. Wandmalereireste der Basilika 4. Im: Pillinger, R., V. Popova und B. Zmmermann (red.) Corpus der spätantiken und frühchristlichen Wandmalereien Bulgariens, Wien, 1999, p. 88-92, Nr 71. Δουκατά – Δεμερτζή, Σοφία. Η τοιχογραφία του Βαπτιστηρίου της Βασιλικής Α΄ των Φιλίππων. Σέμογλου, Αθ., Ι. Π. Αρβανιτίδου και Εμμ. Γ. Γούναρη (επιμέλεια). Σε: ΛΕΠΕΤΥΜΝΟΣ. Mελέτες Αρχαιολογίας και Τέχνης. Υστερη Ρωμαϊκη, Βυζαντινη, Mεταβυζαντινη Περιοδος. Θεσσαλονικη 2018, σ. 135-152. Ενοτητα Πιεριας, Περιφερειακη. Διον. Σε: Ασημακοπουλου-Ατζακα, Π. (γενίκός συντονίμός) Σύνταγμα των παλαιοχριστιανικών ψηφιδωτών δαπέδων της Ελλάδος. ΙΙΙ. Μακεδονία-Θράκη, 2: Τα ψηφιδωτά δάπεδα της Μεκεδονίας και της Θράκης (εκτός Θεσσαλονίκης), Βυζαντινα Μνημεια 18 (ΑΠΘ, ΚΒΕ-ΜΙΕΤ), Θεσσαλονίκη 2017 Μερος Αʹ-Βʹ.
Форумът ГРАФИЧНИ ТРАНСФОРМАЦИИ – II ЧАСТ (Цифрови и хибридни графични техники) е художествен проект, реализиран през 2019 г. с подкрепата на Фонд научни изследвания на СУ „Св. Климент Охридски“. Ръководител на проекта, организатор и куратор на изложбите и арт събитията, включени в него, е доц. д-р Снежина Бисерова. Във форума участват изявени български и чуждестранни художници, които използват дигиталните технологии в творческата и в преподавателската си практика. Проектът е етап от инициатива, стартирала през 2018 г., като се предвижда тя да продължи и през следващите години. Целта на форума, проведен през 2019 г., е да представи в контекста на актуалните практики в съвременното графично изкуство резултатите от учебния процес и от творческата практика на преподаватели, студенти и докторанти от Софийския университет, от НХА, както и от водещи висши художествени училища в Полша.
Значението на френската школа за творчеството на Любомир Пипков и Марин Големинов
За разлика от големия брой изследвания, посветени на личността и културното наследство на Любомир Пипков и Марин Големинов, настоящият текст се фокусира върху аспект от тяхната жизнена и професионална биография, който традиционно остава извън или в периферията на музикално-научната литература. Това е онзи важен период от живота на двамата композитори, свързан с престоя и обучението им в Париж, който има основополагащо значение не само за изграждането на тяхната творческа личност, но и за формиране на българския национален музикален стил. От дистанцията на времето вече е възможно произведенията на Л. Пипков и М. Големинов да бъдат погледнати в историческа перспектива и оценени според мястото им във времето. В този контекст се разглежда проблемът за формиране на българския музикален стил и в частност стремежът на композиторите към синтезиране на знания, похвати, техники и методи, почерпени от западноевропейската (основно френска) музика. Библиография: Апостолова-Нейкова, Румяна, Павлова, Маргарита. Марин Големинов. София: Български издател, 1993. Апостолова-Нейкова, Румяна. Марин Големинов. София: Музика, 1998. Арнаудова, Боянка. Марин Големинов. София: Наука и изкуство, 1968. Арнаудова, Боянка. Музикална драматургия и стилови особености в сценичното творчество на Марин Големинов от 40-те и 50-те години. София: Демакс, 2000. Баларева, Агапия. Българските музикални дейци и проблемът за националния музикален стил. София: Издателство на БАН „Проф. Марин Дринов“, 1968. Брашованова-Станчева, Лада. Марин Големинов: Библиографски очерк. София: Български издател, 1990. Булева, Марияна. Хармонията на Любомир Пипков. Българско музикознание, 2004, № 4, с. 3–49. Големинов, Марин. Дневници – драски и шарки. София: Център за изкуства „Сорос“, 1996. Кехлибарева, Надя. Красота върви през делника. София: Издателство на Отечествения фронт, 1980. Коен, Леа. Любомир Пипков. София: Наука и изкуство, 1968. Лазаров, Стефан. Марин Големинов. София: Наука и изкуство, 1988. Нейков, Румен. Три десетилетия по българските музикални сцени. София: Домино-ГД, 2007. Пипков, Любомир. Избрани статии. София: Музика, 1977. Сагаев, Любомир. Книга за операта. София: Музика, 1983. Хлебаров, Иван. Любомир Пипков: жизнен и творчески път. София: София прес, 1976. Хлебаров, Иван. Любомир Пипков: проблеми на творчеството. София: Наука и изкуство, 1975.
Първите български детски оперети от Панайот Пипков – опит за съвременен поглед
Оперетите на Панайот Пипков за деца са поставяни нееднократно в различни градове в България в периода от 1910 г. до края на 30-те години на миналия век, като се радват на успех пред публиката. Днес обаче те отсъстват почти напълно както от концертния, така и от училищния живот. Въпросите, които поставя статията, са: актуални ли са произведенията на Пипков днес и имат ли място на родната музикална сцена; могат ли да докоснат детската и младежката публика, израснала в условията на електронна и мултимедийна среда; могат ли героите на „Деца и птички“ и „Щурец и мравки“ и техните музикални характеристики отново да вълнуват и възпитават? Настоящата публикация е опит за нов музикално-драматургичен анализ на двете оперетки, като фокусът е насочен към композиционния замисъл на композитора, но проблемът е разгледан през призмата на поставените въпроси. Библиография: Андреев, А. Панайот Пипков. С.: Българска академия на науките, 1952. Бикс, Р. Български представи за музикален театър през вековете. В: 100 години от началото на българското оперетно изкуство (1914 – 2014). София: Съюз на българските композитори, Секция „Музиколози“, 2018, с. 29-35. Бойчев, Д. Детски музикални курсове. В: Родна песен, 1942, No 5 – 6, с. 107-109. Булева, М. Музикалното мислене на Панайот Пипков в контекста на българската музикална култура от края на XIX и началото на XX в. В: Панайот Пипков и музикалната култура на неговото време. XVI национална конференция на преподавателите по история на музиката’96, Плевен, 1997, с. 3-15. Енциклопедия „България“. Т.1, С.: Българска академия на науките, 1978. Енциклопедия на българската музикална култура. С.: Българска академия на науките, 1967. Каракостова, Р. Оперетата в България – запознаване с жанра и първи любителски представления. В: 100 години от началото на българското оперетно изкуство (1914 – 2014). София: Съюз на българските композитори, Секция „Музиколози“, 2018, с. 36-45. Куюмджиев, Ю. Половин век по пътя на духовността. НУИ „Панайот Пипков“ отбеляза своята 50-годишнина. В: Музикални хоризонти, 2010, No10, с. 13–14. Овчарова, Ж. „Щурец и мравки“ на Бургаска сцена през 20-те и началото на 30-те г. В: Панайот Пипков и музикалната култура на неговото време. XVI национална конференция на преподавателите по история на музиката’96, Плевен, 1997 г., с. 34-37. Пипков, П. Щурец и мравки. Оперетка в две сцени. Клавирно извлечение С.,: Хемус, 1925 г. Тончева, Е. Панайот Пипков. С.: Наука и изкуство, 1962. Тричков, Б. Стълбицата. Български метод за съзнателно нотно пеене. Tом 1, С., 1940. Хаджигеоргиев, Д. Учебник по пение за първи клас на народните прогимназии. С.: Печатница Ст. Атанасов, 1924. Хлебаров, Иван. За театрално-драматичното творчество на Панайот Пипков. В: Панайот Пипков и музикалната култура на неговото време. XVI национална конференция на преподавателите по история на музиката’96, Плевен, 1997 г., с. 28-34. Христов, Д., Д. В. Радев и В. Мирчев. Учебник по пение за трети клас на гимназиите и педагогическите училища. С.: Печатница С. М. Стайков, 1914. Хърков, С. Възникване на оперетата в България (от „Войникът-беглец“ в 1850, през „Царският пуяк“ в 1883, до „Кармозинела“ в 1914 и „Царицата на чардаша“ в 1918). В: 100 години от началото на българското оперетно изкуство (1914 – 2014). София: Съюз на българските композитори, Секция „Музиколози“, 2018, с.46-63. Хърков, С. Началото на българското музикалносценично изкуство за деца и младежи в 1883 г. В: 100 години от началото на българското оперетно изкуство (1914 – 2014). София: Съюз на българските композитори, Секция „Музиколози“, 2018. с.285-307. Япова, К. Архивът на Добри Христов. Каталог. Българска академия на науките. Институт за изкуствознание. С.: Матом, 2002. Интернет ресурси: Божинов, Васил. Народно читалище „Постоянство“, 1856 Лом. [Посетен 30.06.2019]. Достъпен от: https://postoyanstvo1856.alle.bg/история/. Василев, Г. Из историята на Музикалното дружество „Кавал“ в град Ловеч. В: Известия. Т.2. Ловеч: Регионален исторически музей.1996, с.137-145. [Посетен 30.06.2019]. Достъпен от: https://lovechtoday.eu/на-23-ти-февруари-точно-преди-100-години-е-с/. Дубарова, К. Върбан Върбанов. Диригент и композитор. Регионален исторически музей – Бургас. [Посетен 30.06.2019]. Достъпен от: http://www.burgasmuseums.bg/index.php?page=encdetail&id=172 Народно читалище „15 септември 1903 г.“. [Посетен 30.06.2019]. Достъпен от: http://librazlog.com/читалище/самодейност/. Нова изложба в Държавен архив – Стара Загора, 20.03.2017. [Посетен 30.06.2019]. Достъпен от: https://dolap.bg/2017/03/20/нова-изложба-в-държавен-архив-стара-за/
Първите филми, заснети на Балканите (1896 – 1900)
Общата история на ранното кино на Балканите е малко позната както в отделните страни от полуострова, така и на Запад. Дори авторитетни издания като „Енциклопедията на ранното кино” (съставена от Ричард Ейбъл) изобилстват от недостоверна информация по темата. Причините за това са многобройни: езиковото многообразие, характерно за региона; херметизмът на изследванията, ограничени в рамките на националните киноисториографии; оскъдната информация, която предлага локалният периодичен печат от края на ХІХ век... През последните години обаче се появиха публикации, предоставили неизвестни досега данни, отнасящи се до ранните години на кинематографа на Балканите, включително и такива, удостоверяващи началото на киноснимки по тамошните земи, реализирани изключително от чуждестранни оператори. Същевременно с помощта на интернет се разшириха възможностите за по-широк достъп до базите данни, натрупани от библиотеки, архиви и специализирани сайтове. Предлаганата публикация обединява на едно място наличните, ала разпръснати из многобройни източници факти; огласява новооткритата информация, отнасяща се до разглежданата тема; анализира данните и ги адресира не само към експертите в тази област, но и към по-широка аудитория (включително и студентската). Статията е продължение на текст, публикуван в първия брой на списанието. Във втората част фокусът на вниманието е насочен към периода между 1898 и 1900 г. Представени са филми, които се отнасят към различни жанрове – „географски“, които представят природата на Адриатика и забележителностите на някои по-големи градове; научни (медицинско-изследователски); кинохроники, отразили казионно-монархически изяви и може би единствения етнографски филм – „Български празник”. Библиография: Публикации (монографии, публикации в сборници и научни списания) Гусейнов, Абдул А. Турецкое кино: история и современные проблемы. Москва: Наука, 1978. Недич, Лилиjана. Словенечкиот филм и кинематографиjа (1896–1945). В: Развоjот и проникнуваньето на балканските национални кинематографии во периодот од 1895 до 1945 година. Скопjе: Кинотека на Македониjа, 2003. Abel, Richard (ed.). Encyclopedia of Early Cinema. London–New York: Routledge–Taylor & Francis Group, 2005. Bernardini, Aldo. Cinema delle origini in Italia. I film „dal vero” di produzione estera 1895–1907. La Cineteca del Friuli, 2008. Bernardini, Aldo. Cinema italiano delle origini. Gli ambulanti. La Cineteca del Friuli, 2001. Gifford, Denis. The British Film Catalogue. Vol. 2. Non-Fiction Film, 1888–1994. London– Chicago: Fitzroy Dearborn Publishers, 2000. Knežević, Srđan. Filmske predstave putujućih prikazivača kao početni oblik kinematografskih delatnosti na teritoriji Jugoslavije (1896–1900) Ph.D. diss. Beograd: Univerzitet umetnosti u Beogradu, Fakultet dramskih umetnosti, 1992. Kosanović, Dejan. Leksikon pionira filma i filmskih stvaralaca na tlu jugoslovenskih zemalja 1896–1945. Beograd: Institut za film, Jugoslovenska kinoteka, Feniks film, 2000. Kosanović, Dejan. Počeci kinematografije na tlu Jugoslavije 1896–1918. Beograd: Institut za film, Univerzitet umetnosti, 1985. Ripeanu, Bujor T. Filmat in Romania. Filmul documentar 1897–1948. Bucuresti: Meronia, 2008. Rittaud-Hutinet, Jacques. Le cinéma des origines: les frères Lumière et leurs opérateurs. Seyssel: Editions du Champ Vallon, 1985. Slijepčević, Bosa. Kinematografija u Srbiji, Crnoj Gori, Bosni i Hercegovini 1896–1918. Beograd: Univerzitet umetnosti u Beogradu, Institut za film u Beogradu, 1982. Traven, Janko. Pregled razvoja kinematografije pri Slovencih (do 1918). Ljubljana: Slovenski gledališki in filmski muzej, 1992. Ţuţui, Marian. A Short History of Romanian Cinema. Bucharest: Noi Media Print with the support of The Romanian Film Center, 2011. Онлайн ресурси McKernan, Luke. Dr Gheorghe Marinescu. Rumanian neurologist. In: Who’s Who of Victorian Cinema. http://www.victorian-cinema.net/marinescu (accessed 13 May 2019). McKernan, Luke. Francis Doublier. Lumière operator. In: Who’s Who of Victorian Cinema http://www.victorian-cinema.net/doublier.htm (accessed 24 October 2019). Online-Filmdatebank (OFDb). https://ssl.ofdb.de/film/267683,Orient-Reise-desKaiserpaares-Marktplatz-in-Beirut (accessed 14 May 2019). The German Early Cinema Database (TGECDb). http://earlycinema.dch.phil-fak.uni-koeln.de/films/view/39781 (accessed 14 May 2019).
Първите филми, заснети на Балканите (1896–1900)
Общата история на ранното кино на Балканите е малко позната както в отделните страни от полуострова, така и на Запад. Дори авторитетни издания, като „Енциклопедията на ранното кино“ (съставена от Ричард Ейбъл), изобилстват от недостоверна информация по темата. Причините за това са многобройни: езиковото многообразие, характерно за региона; херметизмът на изследванията, ограничени в рамките на националните киноисториографии; оскъдната информация, която предлага локалният периодичен печат от края на ХІХ век... През последните десетина години обаче се появиха публикации, предоставили неизвестни досега данни, отнасящи се до ранните години на кинематографа на Балканите, включително и такива, удостоверяващи началото на киноснимки по тамошните земи, реализирани изключително от чуждестранни оператори. Авторът на настоящата статия лично откри вестникарско обявление, свидетелстващо безспорно, че репортажът „Пристанището на Варна“ (1896) е не само първият хроникално-документален филм, заснет в България, но и най-ранният (известен засега), осъществяван някога на целия Балкански полуостров. Същевременно с помощта на интернет се разшириха възможностите за по-широк достъп до базите данни, натрупани от библиотеки, архиви и специализирани сайтове. Предлаганата публикация обединява на едно място наличните, ала разпръснати из многобройни източници факти; огласява новооткритата информация, отнасяща се до разглежданата тема; анализира данните и ги адресира не само към експертите в тази област, но и към по-широка аудитория (включително и студентската). Библиография: Гусейнов, А. Турецкое кино: история и современные проблемы. Москва, Наука, 1978. Косанович, Д. Сто година филма у Србиjи. Век филма. Београд: Српска академиjа наука и уметности, Jугословенска кинотека, 1995. Садуль, Ж. Всеобщая история кино. Том 1. Москва, Искусство, 1958. Шекероглу, Сами. Турскиот филм – од почетоците до Втората светска воjна. В: Развоjот и проникнуваньето на балканските национални кинематографии во периодот од 1895 до 1945 година. Скопjе, Кинотека на Македониjа, 2003. Шкрабало, Иво. 101 година филм во Хрватска 1896–1997 – преглед на историjата на хрватската кинематографиjа. В: Развоjот и проникнуваньето на балканските национални кинематографии во периодот од 1895 до 1945 година. Скопjе: Кинотека на Македониjа, 2003, с. 135. Abel, R. (editor). Encyclopedia of Early Cinema. London–New York: Routledge–Taylor & Francis Group. 2005. Bernardini, A. Cinema delle origini in Italia. I film „dal vero” di produzione estera 1895–1907. La Cineteca del Friuli. 2008. Bottomore, St. Frederic Villiers – War Correspondent. Sight and Sound, 1980, vol.49 (no. 4), pp. 250–255. Bottomore, St. Turkey/Ottoman Empire. In: Encyclopedia of Early Cinema, edited by Richard Abel. London–New York: Routledge–Taylor & Francis Group. 2005, p. 646. Bousquet, H. Catalogue Pathé des années 1896 à 1914. Vol. I (1896–1906). Bures-sur-Vyette: Edition H. Bousquet. 1996. Chardère, B. Catalogue 1905 des vues pour cinématographe. In: Les images des Lumière. Liège: Gallimard, 1995. Kosanović, D. Počeci kinematografije na tlu Jugoslavije 1896–1918. Beograd: Institut za film, Univerzitet umetnosti, 1985. Mrent, G. Promio, Alexandre. In: Encyclopedia of Early Cinema, edited by R.Abel. London–New York: Routledge–Taylor & Francis Group, 2005. Musser, Ch. Edison Motion Pictures, 1890–1900. An Annotated Filmography. Gemona (Italy): Smithsonian Institution Press, 1997. Ripeanu, B. T. Filmat in Romania. Filmul documentar 1897–1948. Bucuresti: Meronia, 2008. Rittaud-Hutinet, J. Le cinéma des origines: les frères Lumière et leurs opérateurs. Seyssel: Editions du Champ Vallon, 1985. Rossell, D. Philipp Wolff. In: Encyclopedia of Early Cinema, edited by R.Abel. London–New York: Routledge–Taylor & Francis Group, 2005. Slijepčević, B. Kinematografija u Srbiji, Crnoj Gori, Bosni i Hercegovini 1896–1918. Beograd: Univerzitet umetnosti u Beogradu, Institut za film u Beogradu, 1982. Shavik, Viola. Egypt and other Arab countries. In: Encyclopedia of Early Cinema, edited by R.Abel. London–New York: Routledge–Taylor & Francis Group, 2005. Ţuţui, M. A Short History of Romanian Cinema. Bucharest: Noi Media Print with the support of The Romanian Film Center. 2011. Ţuţui, M. Manakia Bros or the Moving Balkans. Bucharest: Romanian Film Archive with the support of The National Film Center. 2004. Онлайн ресурси: Balan, C. Changing Pleasures of Spectatorship: Early and Silent Cinema in Istanbul. (PhD diss. University of St. Andrews), 2010. https://research-repository.st-andrews.ac.uk/handle/10023/1985. Barnes, J. Philipp Wolff. German supplier. In: Who’s Who of Victorian Cinema. [Viewed 29 April 2019]. Available from: http://www.victorian-cinema.net/wolff. Bottomore, St. Filming, faking and propaganda: The origins of the war film, 1897–1902. Chapter III. (Dissertation, Utrecht University Repository), 2007. [Viewed 4 May 2019]. Available from: http://dspace.library.uu.nl/handle/1874/22650. Bottomore, St. Frederic Villiers. British war correspondent and war artist. In: Who’s Who of Victorian Cinema. [Viewed 29 April 2019]. Available from: http://www.victorian-cinema.net/villiers.htm. Catalogue des mille premiers films Lumière. [Viewed 24 June 2019]. Available from: http://www.lesgensducinema.com/biographie/LumiereLouis.htm. Films Lumière non signalés dans les catalogues. [Viewed 30 April 2019]. Available from: http://www.lesgensducinema.com/biographie/LumiereLouis.htm. Georges Méliès. Star Films Catalogue. [Viewed 24 June 2020]. Available from: https://thebioscope.net/2008/03/20/georges-melies-first-wizard-of-cinema-1896-1913/. McKernan, L. Jean Alexandre Louis Promio. Lumière operator. In: Who’s Who of Victorian Cinema. http://victorian-cinema.net/promio Периодични издания: Вътрешни новини. Народни права. 8 декември 1896, с. 4.
Създаване на цифрови изображения – фотография и принт
Погледът назад във времето разкрива редица блестящи примери на взаимно проникване между наука, изкуство и технологии. Така формулираната тема – „Създаване на цифрови изображения – фотография и принт. Възможности за манипулиране на образа, промени и новости в областта на колажните и монтажните фотографски техники от втората половина на ХХ век”, разглежда съществен етап от развитието на визуалните изкуства и има за цел да се потвърди автономния характер на фотографията като изкуство и в частност да легитимира фотографията като форма на съвременно изкуство. Темата е особено актуална поради технологичния подем и масовото внедряване на дигиталните технологии в живота на съвременния човек. Вследствие на това възниква и естествената необходимост тази ситуация да се осмисли чрез новите проявления в изкуството и фотографията, а след това и теоретически. Организираща изложението мисъл е дълбокото убеждение, че благодарение на дигиталните технологии фотографията намира едно по-широко поле за изява, което трудно би могло да се опише накратко. Затова целта следва да бъде фокусиране върху конкретен проблем, в настоящото изследване – потенциалът за манипулиране при дигиталния носител, и по-специално различните колажни и монтажни техники във фотографията от втората половина на XX век. Библиография: Барт, Ролан. Смъртта на автора [онлайн]. Литературен клуб. 25 юни 2003. http://www.litclub.bg/library/kritika/bart/dead.html (прегледан на 17.09.2020). Бенямин, Валтер. Художественото произведение в епохата на неговата техническа възпроизводимост [онлайн]. LiterNet. 14 април 2006, № 4. https://liternet.bg/publish18/v_beniamin/hudozhestvenoto.htm (прегледан на 16.09.2020). Décollage. In: Art Terms: Tate’s online glossary. https://www.tate.org.uk/art/art-terms/d/ decollage (accessed 20 September 2020). Fineman, Mia. Faking It: Manipulated Photography Before Photoshop. Metropolitan Museum of Art (New York, N.Y.), National Gallery of Art (U.S.) & Museum of Fine Arts, Houston, 2012. Johnson, William. A History of Photography. From 1839 to the Present (The George Eastman House Collection). TASCHEN, 2005. Lopes, Dominic. A Philosophy of Computer Art. London: Routledge, 2010. Paul, Christiane. Digital Art. Farnborough: Thames & Hudson Ltd, 2015. Renner, Eric. Pinhole Photography: From Historic Technique to Digital Application. Amsterdam: Focal Press, 2009. Wollheim, Richard. Art and Its Objects: With Six Supplementary Essays. Cambridge: Cambridge University Press, 2015.
Референтните образи като затвърждаване на copy-paste модела
В средите, в които се работи с визуални образи, използването на референтни образи при създаването и обсъждането на проекти днес е честа практика. Колкото и логична да изглежда на пръв поглед тази практика, тя води до едно непрестанно репродуциране на вече съществуващи и добре известни образи. Така „креативният процес“ се превръща просто в затвърждаване на един copy-paste модел. Настоящият материал анализира тази практика и възможните причини и резултати. Библиогрфаия: Димитрова, М. Възприятие на авторското и арт-киното в дигиталната епоха. Индивидуален изследователски проект към сектор „Екранни изкуства“. 2018. Архив на ИИИз – БАН. Фото форум. Цена за RAW файлове. Дискусия във форума. [прегледан 14.12.2018]. Достъпен от: https://photo-forum.net/forum/read.php?f=1&i=1909059&t=1909059&offset=all.
Скулптура и художествени конструкции – от ателието до монтажа
Статията „Скулптура и художествени конструкции – от ателието до монтажа“ представя пътя, който изминават заедно скулпторът и скулптурата - от зараждането на идеята до експонирането в конкретна среда. Целта на този текст е да запознае публиката с процесите, които извеждат завършената визия на едно пластично произведение. Необходимостта от подобно задълбочено изследване е провокирана от факта, че зрителите стават свидетели на крайния резултат, но често действията, довели дотам, остават загадка. В изложението е анализирана терминологията, като са разяснени понятията „скулптура“ и „художествени конструкции“, валидни за целия обем на статията, взаимодействието на пространственото изкуство с околната среда. Изготвена е класификация на скулптурните произведения въз основа на специфични критерии. Представени са етапите от творческия процес, като е обърнато специално внимание на ролята на субективния фактор върху него – отделните стъпки зависят от индивидуалния опит и предпочитанията на автора. Библиография: Далчев, Любомир. За монументалната творба. Изкуство, 1962, № 6, с. 10-12. Динев, Митко. Скулптурата. Проблеми на изкуството, 1988, № 1, с. 30-34. Кънчев, Иван. Творците говорят. София: Магоарт, 2019. Полякова, Наталия. Скулптура и пространство. София: Български художник, 1986.
Контактните копия на „Филмови кадри без заглавие“ на Синди Шърман и противоречието между постановка и импровизация в снимачния процес
Статията изследва поредицата „Филмови кадри без заглавие“ на Синди Шърман, анализирайки отношението между театралната постановка и импровизацията в снимачния процес. Контактните копия показват, че противно на популярната представа за строго режисиран маскарад, случайният детайл, жест и мимика активно участват в изграждането на социалната и на индивидуалната идентичност. Изследването разглежда контактните копия на дванадесет снимки и открива интересно противоречие в принципа на селекция. В част от снимките Шърман преднамерено изключва специфични лицеви изражения, придържайки се към личностовата неопределеност на героините си, докато в други избира най-яркия и категоричен характер. Така, вместо да изгради консистентен образ на стереотипните социални роли, възприети от неосъзнати жени, Шърман по-скоро показва различните степени на индивидуална включеност в социалното поле. Библиография: Бенямин, В. Озарения. София: Критика и хуманизъм, 2000. Benjamin, W. A Short History of Photography. Screen, no. 1 (Spring), 1972, p. 2-26. Cruz, A., Jones, А. Cindy Sherman: Retrospective. New York: Thames & Hudson, 2000. Crimp, Douglas. “Pictures.” October, no. 8 (Spring), 1979, p. 75-88. Krauss, R. Cindy Sherman 1975-1993. New York: Rizzoli International Publications, 1993. Krauss, R. Optical Unconscious. Massachusetts Institute of Technology, 1993.
Знаци на времето – образи върху банкноти от държави на Балканите (1944 – 1990)
Още от древността паричните средства служат за обмен в икономиката, търговията и пр. Като архив на визуални образи те съдържат най-широка информация за историята, владетелските и държавните институции, бита и културата. Книжните банкноти се появяват много по-късно във времето. Те наследяват традициите в художествено-декоративното оформление на парите (най-общо казано) и – успоредно с развитието на обществото – се появяват нови форми в техния облик. Банкнотите са и богат източник на информация, свързана с държавните системи, с формите на обществените отношения, с ценностите (мироглед), пропагандата, модата и пр. В изследването се представят банкноти от втората половина на XX век, емитирани в няколко балкански страни: България, Румъния, Югославия и Гърция. Избраната гледна точка е изкуствоведски анализ. Проследено е изобразяването на архитектурни обекти върху купюрите, но анализираният контекст е по-широк. Той засяга политическата, идеологическата, ценностната и културната конюнктура на епохата. При анализа на материала се поставят следните въпроси: Какво и защо е представено в банкнотите? Как е изобразено то? Какви са посланията в образите на архитектурата и съпътстващите я мотиви? В прочита на избрания материал е заложена историческа и културно антропологична насоченост. В текста се търси както специфичното, така и общото в изображенията от банкнотите на посочените страни. Разкриват се знаците на миналото и техните образи в съдържателен план. Библиография: Бэлческу, Николае. В: Большая российская энциклопедия (уебсайт). https://bigenc.ru/world_history/ text/1892976 (accessed 18 March 2020). Гознак (уебсайт). https://goznak.ru/about/history/ (accessed 18 March 2020). Abenteuer Reisen – Bis ans Ende der Welt (website). https://www.bis-ans-ende-derwelt.net/Reisen.htm?Menu-B&Code=EN (accessed 18 March 2020). Atsnotes. World Paper Money Catalog and History of World Currency (website). http:// www.atsnotes.com/catalog/catalog.html (accessed 18 March 2020). Greek Banknotes (website). http://www.greekbanknotes.com (accessed 18 March 2020). Numismondo. Word Printed Money Picture Catalog. http://www.numismondo.net (accessed 18 March 2020). Tudor Vladimirescu. In: Encyclopædia Britannica (website). https://www.britannica.com/biography/Tudor-Vladimirescu (accessed 18 March 2020). Wikimedia commons. https://commons.wikimedia.org (accessed 3 April 2020). Публикации (монографии, статии) Аврамов, Румен. Комуналният капитализъм, т. II. София: Фондация Българска наука и култура / Център за либерални стратегии, 2007. Ганчев, Христо. Дойчинов, Григор. Стоянова, Иванна. Кръстев, Тодор. България – 1900: Европейски влияния в българското градоустройство, архитектура, паркове и градини 1878–1918. София: Арх и Арт, Издателство на БАН „Проф. Марин Дринов“, 2002. Каталог. Банкноти. София: Българска народна банка, 2020. https://www.bnb.bg/bnbweb/groups/public/ documents/bnb_publication/pub_np_catalogues_notes_bg.pdf (accessed 18 March 2020). Моисеев, Сергей. Происхождение бумажных денег. Финансы и кредит, 2004, № 20. Ташева, Стела. Черноморските курортни комплекси и лицето на България. В: Българският XX век в изкуствата и културата, София: Институт за изследване на изкуствата – БАН, 2019, с. 485-488. Cuhaj, George. Standard Catalog of World Paper Money General Issues 1368-1960. 13th edn. Krause Publ., 2010. Cuhaj, George. Standard Catalog of World Paper Money: Modern Issues 1961 – Present. 17th edn. Krause Publ., 2011. Lozanova, Sasha, Tasheva Stela. Tracing religion and cult in the architecture of European totalitarian regimes of the XX century. In: Design. Art. Industry (DAI), 2018, no. 5, p. 25 – 34. Tasheva, Stela, Davcheva, Maria. The Brand: Sunny Beach and Albena, Bulgaria. In: Central Asian Journal of Art Studies, no. 3, T.K. Zhurgenov Kazakh National Academy of Arts, 2016, p. 94-104. Viščević, Zlatko. Coins and Banknotes of Yugoslavia, Slovenia, Croatia, Bosnia and Herzegovina, Serbia, Montenegro and Macedonia. Rijeka, 2011.
Техниката на ръчно рециклираната хартия и мястото ѝ в съвременното пластично изкуство
Статията изследва възможностите ръчно рециклираната хартия, получена от хартиена каша, да бъде не само пластичен елемент, но и концептуален компонент в съвременното изкуство. Накратко са маркирани историческото развитие и значението на хартията за човешката цивилизация, акцентирано е върху ролята на рециклирането като важен процес за възстановяване на баланса в жизнената ни среда, като е намерена и пресечната точка между двете, разположена в полето на изкуството. Представената тук техника на ръчно рециклиране на хартия е разглеждана като своего рода изразно средство в различни по характер пластични произведения. Освен че са описани етапите при изработването на ръчно рециклираната хартия, са приведени и примери от световната и българската арт сцена, които свидетелстват за нарастващата популярност на тази техника в съвременните визуални изкуства. Библиография: Българско списание за екология „Екология и инфраструктура“. Рециклиране на хартия. 28 февруари 2014, прегледан на 03.06.2020. Достъпен на: https://www.ecology-and-infrastructure.bg/bg/reciklirane-na-hartiya/2/129/ Дренска, К. Списание за наука, култура и образование на ФНПП. Хартиеното изкуство – синтез на творчество, традиция, история и иновация, 2014, No1, с.130. Сарджиева, Р. Технологии за печат. С.: Сиела, 2009. Художествена галерия – Добрич. В началото бе... Хартията. 9 юни 2020, прегледан на 11.06.2020. Достъпен на: http://www.dobrichgallery.org/bg/news/ Художествена галерия – Добрич. Първи пленер на „Хартията“. 6 юни 2020, прегледан на 11.06.2020. Достъпен на: http://www.dobrichgallery.org/bg/news/ Художествена галерия – Добрич. Хартията! Как започна всичко. 28 май 2020, прегледан на 11.06.2020. Достъпен на: http://www.dobrichgallery.org/bg/news/ Arts and Crafts Tile. Dard Hunter. viewed 6 August 2020. Available from: http://www.artsandcraftstile.com/dard-hunter/ Bannister T. Hand Papermaking Newsletter ISSUE 42. What Paper Is, and Is Not. April, 1998, viewed 6 August 2020. Available from: http://handpapermaking.net/newsletter/beginner/beg42.htm Durgin, M. Hand Papermaking Newsletter ISSUE 28. The History of Papermaking. October, 1994, viewed 6 August 2020. Available from: http://handpapermaking.net/newsletter/beginner/beg28.htm Hubbe, M., Bowden, C. ResearchGate (Bioresources) Handmade paper: A review of its history, craft, and science. November, 2009. viewed 6 August 2020. Available from: https://www.researchgate.net/publication/38106934 Snider, T. Hand Papermaking Newsletter ISSUE 50. Papermaking History. April, 2000. viewed 6 August 2020. Available from: http://handpapermaking.net/newsletter/beginner/beg28.htm Japan Paper Association. Japan in the World. viewed 7 August 2020. Available from: https://www.jpa.gr.jp/states/global-view/index.html#topic01 Официални уебсайтове: Проект „Прегради /и ограничения/“ ХГ – Добрич. 30 април 2020, прегледан на 11.06.2020. Достъпен на: https://www.facebook.com/Проект-Прегради-и-ограничения-ХГ-Добрич/ Проект Изкуство-Хартия. прегледан на 11.06.2020. Достъпен на: http://art-paper.org/ ФОНДАЦИЯ АМАТЕРАС прегледан на 11.06.2020. Достъпен на: http://amateras.eu/ HAND PAPERMAKING, Inc. viewed 7 August 2020. Available from: https://handpapermaking.org/#
Залез или възраждане на православния канон?
Предложената тема е свързана с някои важни особености в историческото развитие на българската живопис на границата на две съдбоносни за нацията епохи. Съществените трансформации, претърпени от живописта и в частност от църковното изкуство (стенопис и иконопис) в резултат на дълбоките социални, политически, икономически и културни промени, които настъпват у нас след 1878 г., са показателни както за процесите в самото изобразително изкуство, така и от гледна точка на оценките, които се формират в общественото съзнание по отношение на новите насоки и тенденции в него. Тези промени, естествено, се свързват с подчертаната и решителна преориентация на България към модела на развитите европейски страни. От социалнопсихологическа и общокултурна гледна точка това е напълно обяснимо и до голяма степен исторически неизбежно. Библиография: Аврамов, Димитър. Димитър Гюдженов. София: Стефан Добрев, 2016. Ангелов, Валентин. Никола Кожухаров. По стъпките на един разностранен творец. София: Лено, 2003. Генова, Елена. Непознатият Тома Вишанов-Молера и модернизацията на православната живопис. Проблеми на изкустовото, 1995, № 2, с. 4-17. Гергова, Иванка. Принос към проучването на банския зограф Димитър Молеров. Македонски преглед, 1997, № 4, с. 93 – 100. Захариев, Васил. Станислав Доспевски. Възрожденски живописец 1823 – 1877. София: Български художник, 1971. Иванова, Благовеста. Виенският и мюнхенският период в обучението на Николай Павлович. Проблеми на изкуството, 2007, № 4, с. 54 – 61. Киров, Максимилиан. Социалният живот на българското изкуство през първите три десетилетия след Освобождението. В: Из историята на българското изобразително изкуство. Т. I. София: Българска академия на науките, 1976, с.9 – 43. Митов, Антон (под псевдонима Тонино). Писма върху България. Изкуство, 1895, кн. 1, с. 7 – 11. Попова, Елена. Зографът Христо Димитров от Самоков. София: Агата А, 2001. Протич, Андрей. Денационализиране и възраждане на нашето изкуство от 1393 до 1878 г. В: България 1000 години. 927 – 1927. София: Министерство на народното просвещение, 1930, с. 383 – 540. Радкова, Румяна. Храм-паметник „Св. Александър Невски“. София: Академично издателство „Проф. Марин Дринов“, 1999. Райнов, Николай. Николай Павлович. График и живописец. София: БАН, 1955. Vasari, Giorgio. Lives of the most eminent painters, sculptors, and architects. London : H.G. Bohn, 1850, p. 94. https://archive.org/details/livesofmostemine18501vasa/page/94/mode/2up (accessed 20 November 2020).
Майстори на съвременното текстилно изкуство (Цеца Георгиева, Емилия Панайотова, Мария Киркова, Маргарита Допчева и Марияна Райнова)
Статията е посветена на проявлениията на постмодерността в съвременното текстилно изкуство. Проследени са постмодерните тенденции, които присъстватв различна степен и по различен начин, в творчеството на пет изтъкнати български художнички, работещи в областта на художествения текстил, а именно Цеца Георгиева, Емилия Панайотова, Мария Киркова, Маргарита Допчева и Марияна Райнова. Библиография: Василчина, В. Съвременен български художествен текстил. В: Изкуството на текстила в България (каталог). София: Лик, 2002. Димитрова Л. Постмодерни тенденции в българското текстилно изкуство. Приложение-анкета. (Дисертация, ВТУ „Св. св. Кирил и Методий), 2019. Мафезоли, М. Ритъмът на живота. Вариации на постмодерни теми. София: М. Дринов, 2011. Славов, Ат. Текстил – 74. Изкуство, 1974, No 5, с. 5-8. Интернет източници: Василева, М. Изложба на Емилия Панайотова в СГХГ. Култура, No 16, 18 април 2003. [Прегледан 15. 08.2019]. Достъпен от: http://newspaper.kultura.bg/media/my_html/2271/c-marche.htm. Вятърът в ръцете на Емилия Панайотова. Дума, 7 юни 2014. [Прегледан 15.08.2019]. Достъпен от: http://www.duma.bg/node/79053.. Емилия Панайотова живопис. Софийска градска художествена галерия (уебсайт). [Прегледан 15.08.2019]. Достъпен от: http://www.sghg.bg/?page=izbrana_izlojba&exhibition=2003.04.09-2003.04.20. Да рисуваш с конец – разговор с Мария Киркова [интервюирана от Вера Балева]. Public Republic (уебсайт), 4 февруари 2009. [Прегледан 12.08.2019]. Достъпен от: http://www.public-republic.com/magazine/2009/02/13160.php. Марияна Райнова представя изложбата си „Моите сезони“. Българско национално радио, 29 септември 2010. [Прегледан 12.08.2019]. Достъпен от: http://bnr.bg/hristobotev/post/100079319/mariyana-rainova-predstavya-izlojbata-si-moite-sezoni. Овчаров, В. Моите спомени (личен архив на Васил Овчаров). Ч. I-IV. Фейсбук, 19 април – 9 октомври 2015. [Прегледан 10.05.2019]. Достъпен от: https://www.facebook.com/Васил А_Овчаров-1615815725304945/photos/?tab=album&ref=page_internal. Ceca Georgieva. browngrotta arts [website]. [Прегеледан 10.05.2019]. Достъпен от: http://www.browngrotta.com/Pages/georgieva.php.
За използването на популярни иконографски типове на божества в римската скулптура от България
В настоящата статия ще бъде обърнато внимание на копирането на известни иконографски типове на божества на вотивни релефи от римската епоха, намерени в България. Дискутираните релефи споделят една обща характеристика и това е съчетаването на иконографската схема на една представена в движение, динамична, ловуваща Диана със статични иконографски типове на другите божества като Аполони Дионис. При друг споменат релеф са изобразени няколко божества – Силван в спокойна поза, ловуваща Диана и танцуващи Три нимфи. Това са иконографски типовете, които са включени в стандартния репертоар на скулпторите и в същото време са най-широко разпознавани в провинциалното общество на Римска Тракия. В този смисъл и с масовата им и повсеместна употреба може да се постави въпрос, дали те са станали един вид “шаблони“? „Шаблони“, които се ползват винаги, когато е нужно, в различни комбинации, като не се търси непременно обща композиция или отношение между изображенията. А по-скоро акцентът е върху религиозната връзка в култовете на божествата и върху разпознаваемостта на образите, основни за култовото действие, при което се използват тези релефи. Библиография: Александров, Георги. Паметници от култа на Дионис в Монтана. Археология, 1990, 1, с. 31-37. Вълчев, Иван. Извънградските светилища в римската провинция Тракия (I-IV в). София: Университетско издателство „Св. Климент Охридски“, 2015. Гочева, Златозара. Култът на Силван в провинция Долна Мизия. Археология 1993, 2, с. 13-22. Дечев, Димитър. Култът на Артемида в областта на Средна Струма. – Известия на Археологическия институт, 1955, 19. (= Сборник Гаврил Кацаров. Статии посветени по случай седемдесетгодишнината му, 4 октомври 1874 - 4 октомври 1944), с. 94-110. Карадимитрова, Красимира. Паметници на култа на трите нимфи от Националния археологически музей. Годишник на Националния археологически музей, 1992, 8, с. 189 – 195. Кацаров, Гаврил. Антични паметници из България. Известия на Българския археологически институт, 1926-1927, 4, с. 81-121. Ковачева, Теодора. Избрани скулптурни паметници от Регионалния исторически музей – Плевен. Каталог. Без място на издаване, 2014. Ковачева, Теодора. Необнародвани паметници на Диана. Археология, 1987, 4, с. 55-60. Колева, Марина. Римска идеална скулптура от България. София: Институт за изследване на изкуствата, 2017. Огненова-Маринова, Люба. Скулптурата от светилището на Диана и Аполон. В: Велков, В. (ред.) Монтана I. София: Издателство на Българската академия на науките, 1987, 1, с. 37-54. Стоянов, Тотко. Култът към Артемида в Тракия VI в. пр. н. е. – IV в. от н. е. Автореферат на дисертационен труд за присъждане на образователна и научна степен "доктор". София, СУ „Св. Кл. Охридски, 1986. Bieber, Margarete. Ancient Copies. Contributions to the History of Greek and Roman Art. New York: New York University Press, 1977. Birk, Stine. Carving sarcophagi: Roman sculptural workshops and their organization. – In: Kristensen, T., Poulsen, B. (eds.) Ateliers and Artisans in Roman Art and Archaeology. (=Journal of Roman Archaeology, Supplementary Series Number 92). Portsmouth, Rhode Island, 2012, 13-38. Gasparri, Carlo. Dionysos. Lexicon Iconographicum Mythologiae Classicae (LIMC), 1986, III, p. 413-514. Kahil, Lilly. Artemis. Lexicon Iconographicum Mythologiae Classicae (LIMC), 1984, II, p. 618-753. Koleva, Marina. Greek Myths, Roman Art and the Thracians. In: Ancient Thrace: Myth and Reality. 13th International Congress of Thracology. Sofia (in print). Moltesen, Mette. Catalogue. Imperial Rome II. Statues. Ny Carlsberg Glyptotek. Copenhagen: Ny Carlsberg Glyptotek, 2002. Ridgway, Brunilde. Forth-Century Styles in Greek Sculpture. Madison: University of Wisconsin Press, 1997. Ridgway, Brunilde. Hellenistic Sculpture I. The Styles of ca. 331-200 B.C. Madison: University of Wisconsin Press, 1990. Simon, Erika. Diana. Lexicon Iconographicum Mythologiae Classicae (LIMC), 1984, II, S. p. 792-849.
Художествени интерпретации на темата за смъртта в авторски издания за деца, реализирани на немскоезичния книжен пазар в периода 1970 - 2010 г.
Статията разглежда въпроса за интерпретацията на сложни общочовешки теми (и по-конкретно темата за смъртта) в съвременните авторски издания за деца, появили се на немскоезичния книжен пазар в периода 1970 - 2010 г. Авторът проследява как е преодолян остарелият идиличен, изолиран от проблематиката на реалния живот тематичен модел, установил се като основен в масовата илюстрация и в картинната книга за деца. Поставен е акцент върху водещата генеративна роля на художника илюстратор като единствен автор, която осигурява творческа независимост по отношение на съществуващи ограничителни постановки и комерсиални маркетингови съображения. Реализираните от 70-те години на ХХ в. авторски издания въвеждат художествени интерпретации на дълго табуизирани в детската книга теми, разполагайки ги в одухотворен диалог с малкия читател. Съвременното разбиране ревизира напълно остарялото схващане за илюстрираното детско издание като продукт на масовата култура със забавно-развлекателен характер. Днес то е разглеждано като пълноценна художествена творба, която трябва да отговаря на високи естетически и концептуални критерии. Библиография: Blaich, U. Tomi Ungerer – ein böser Menschenfreund. Die Welt, 28 November 2001. [viewed 15 May 2020]. Available from: https://www.welt.de/ Bopp, L. Vom Suchen und Finden guter Freunde. Kitty Crowthers Bilderbuch „Der Besuch vom kleinen Tod“. Frankfurter Algemeine Zeitung, 15 September 2011. [viewed 15 May 2020]. Available from: https://www.faz.net/aktuell/feuilleton/buecher/rezensionen/kinderbuch/kitty-crowthers-bilderbuch-der-besuch-vom-kleinen-tod-vom-suchen-und-finden-guter-freunde-11130226.html. David, T. Ich bin markiert vom Tod. Die Zeit, Nr.18, 26 April 2007. [viewed 23 April 2020].Available from: https://www.zeit.de/2007/18/KJ-Ungerer-Interview. Erenz, B. Etwas war geschehen. Ein Kinderbuch? Kein Kinderbuch? Ein Totentanz? Wolf Erlbruchs Band „Ente, Tod und Tulpe“ spielt mit dem Nichts. Die Zeit, Nr.12, 15.03. 2007. [viewed 15 May 2020]. Available from: https://www.zeit.de/ Kreye, A. (2012). Der wilde Kerl aus Brooklyin. Süddeutsche Zeitung, Nr. 107, 09 May 2012. [viewed 13 May 2020]. Available from: https://www.sueddeutsche.de/kultur/zum-tode-von-maurice-sendak-wilder-kerl-aus-brooklyn-1.1352191. Kriegel, K. Leo Lionni. In: Rossipotti-Literaturlexikon, hrsg. von Annette Kautt. [viewed 20 May 2020]. Available from: https://www.literaturlexikon.de/illustratoren/lionni_leo.html. Linden, T. Man muss doch von einem Buch ergriffen sein. Der temperamentvolle Melancholiker Tomi Ungerer wird 70 Jahre alt. Eselsohr, Nr. 11, 2001, p. 24. Müller, T. Was macht eigentlich... Tomi Ungerer?. Die Stern, Heft /14, 30 Mars 2005. [viewed 13 May 2020]. Available from: https://www.stern.de/lifestyle/leute/was-macht-eigentlich----tomi-ungerer--3540876.html. Raecke, R. Kindheit zwischen Angst und Mut. Bulletin Jugend und Literatur, Nr. 35 (9), 2004, p. 9-11. Raecke, R. Der mit den Monstern tanzt. Eselsohr, Nr. 6, 1998, p. 4-6. Schnettler, S. Die meisten Kinderbücher sind misslungen. Die Welt, 20 September 2006. [viewed 13 May 2020]. Available from: https://www.welt.de/print-welt/article153954/Die-meisten-Kinderbuecher-sind-misslungen.html. Schnettler, S. Stirbt die Ente, stirbt auch der Teich. Frankfurter Allgemeine Zeitung, 21.Mars 2007. [viewed 11 May 2020]. Available from: https://www.faz.net/aktuell/feuilleton/buecher/rezensionen/belletristik/stirbt-die-ente-stirbt-auch-der-teich-1413110.html.
Българските художнички-графички през 30-те и 40-те години на XX век
Представителките на първите поколения автори, работили в сферата на българската печатната графика, заемат важно място в историята на родното ни изкуство. Творчеството им обаче не влиза често в полезрението на изследователите, а и произведенията им рядко са показвани в изложби и експозиции, поради което остават сравнително непознати за широката публика. Настоящата статия има за цел да представи пет авторки, изиграли ключова роля в развитието на печатната графика у нас, а именно Анна Крамер, Люба Паликарова, Петрана Клисурова, Бинка Вазова и Сидония Атанасова. Някои от тях работят в течение на десетилетия, но фокусът в текста е насочен към 30-те и 40-те години на ХХ век – време, когато кристализират спецификите на художествения им език и сюжетно-тематичния кръг, определили до голяма степен характера на тяхното изкуство в течение на цялата им артистична кариера. Библиография: Балчева, М. Графичното ателие на проф. Васил Захариев в Държавната художествена академия (1922-1944). София:НХА, 2014, с. 5-25. Генова, И. Дружество на жените художнички в България. В: 120 години българско изкуство. София, 2013 , с. 116-127. Георгиева, С. Графичният отпечатък – от технологията до поезията. В: Графика. Творби от фонда на СГХГ. София: Симолини 94, с. 5-10. Джановска, Н. Мястото на жените графички в българското изкуство през ХХ век. В: Изкуство и живот. Велико Търново, с. 249-264. Динова-Русева, В. Петрана Клисурова. Живот и творчество. С.: Фондация Васил Левски, 1995. Йосифова, Б. Разговор за графиката. С.: Отечество, 1985. Каменова, Д. Сидония Атанасова. С.: Български художник, 1974. Колев,Б. Българската графика. С.: Народна младеж, 1960. Несторов, В. Люба Паликарова. С.: Български художник, 1974. Николаева, А. Бинка Вазова. Графични образи. С.: Институт за изследване на изкуствата БАН, 2016. Томов, Ев. Българската графика. С.: Г. Димитров, 1955. Чуховски, П. Анна Крамер. С.: Български художник, 1973. Genova, I. Women artists in the modernization of the artistic life in Bulgaria – overcoming boundaries. In: Art Studies quarterly, 2002 (4), p. 3-8.
Дружеството на българските скулптори (1930 – 1934)
Статията е посветена на Дружеството на българските скулптори, основано през 1930 г. Това е първото сдружение у нас, обединило художници, работещи в една професионална творческа област. И в този смисъл проучването на историята, организацията и дейността на дружеството допълва, обогатява и разширява анализа на процесите и тенденциите в българската скулптура в първата половина на миналия век. В статията са представени редица непубликувани досега архивни документи (част от фондовете на Държавна агенция „Архиви“ и на Съюза на българските художници), както и статии от онези години. Тези документи и текстове позволяват, от една страна, да бъде реконструирана историята на дружеството, а от друга – разкриват важни аспекти на провежданата между двете войни културната политика. Библиография: Бошев, Н. Конкурсната система при създаването на паметници в България (1920 –1944). С.: Институт за изследване на изкуствата – БАН, 2004. Митов, С. Художествен преглед. Конкурса за паметник на Априлов в Габрово. Литературен глас, No. 233, 6 май 1934, с. 4. Митов, С. Hudozhestven pregled. Конкурсът за паметник на загиналите офицери. Литературен глас, No 236, 23 май 1934, с. 1, 7. Архивни документи: Писма до председателя на ДБС за напускане от самите тях за констатирани нередности в дружеството, противоречащи на устава. 24.06.1934. ЦДА, ф. 712, оп. 1, а.е. 76, л. 1-2. Писмо от Благотворителното дружество на участвалите във войните български евреи до ДБС 1932. ЦДА, ф. 712, оп. 1, а.е. 72, л. 1-3. Протоколна книга на ДБС. 14.05.1932 – 28.02.1934. ЦДА, ф. 712, оп. 1, а.е. 67, л. 1-15. Протокол от 14 май 1932. Заседание на ДБС за избор жури за паметник на падналите възпитаници на В.Н.В. училище. ЦДА, ф. 712 оп. 1, а.е. 67, л. 3. Протокол от 29 юни 1932 г. Заседание за конкурс за статуи на Евлоги и Христо Георгиеви пред главния вход на Ректората. - ЦДА, ф. 712 оп. 1, а.е. 67, л. 3. Протокол 4 от 13 март 1933 г. Заседание за избор член на жури при Военното министерство за „Незнайния войн“. – ЦДА, ф. 712 оп. 1, а.е. 67, л. 11 Протоколи от заседание на ДБС със секретар Марко Марков 1933 – 1934. ЦДА, ф. 712, оп. 1, а.е. 68, л. 1-4 Списъци на членовете на ДБС 1931 – 1934. ЦДА, ф. 712, оп. 1, а.е. 65, л. 1-20. Източници фотографии: Димо Лучиянов (снимка). Годишник 1896 – 1966, София. ДХА, София, 1970. Досиета на художниците (снимки): Жеко Спиридонов, Андрей Николов, Иван Лазаров, Александър Андреев, Кирил Шиваров, Стефан Пейчев, Йордан Кръчмаров, Кирил Георгиев, Любен Димитров, Любомир Киров, Мина Иванов, Марко Марков, Пандо Киселинчев, Иван Фунев, Александър Момов, Драган Лозенски, Васка Емануилова, Мара Георгиева, Васил Зидаров, Иван Исаев, Методи Балалчев, Любомир Далчев, Димо Личиянов в СБХ. Методи Кецкаров (снимка). С България в сърцето: Каталог, изложба ноем. 2004 – април 2005: Посветена на 140-год. от рождението на Антон Кецкаров и 100-год. от рождението на Методи Кецкаров. НИМ, София, 2005. с. 73. Спомени за Андрей Николов (снимка). 3.07 – 8.09.2013, СГХГ (брошура за изложба в галерия „Васка Емануилова“, куратор Пламен Петров).
Борис Денев и неговата „гръцка връзка“ в периода 1934 – 1943 г.
Борис Денев е страстен пътешественик, любопитен и отдаден изследовател и на България, и на страните, които посещава за по-дълго (Германия, Гърция) или за по-кратко (Италия, Франция, Турция, днешна Северна Македония). В настоящия текст се проследява отношението му като художник, човек на словото и общественик към историята, природата, културното наследство и хората на южната ни съседка Гърция. За него тя е цивилизация на древни култури, източник на творческо вдъхновение, но и земя на народ, с който България има сложни отношения, започнали да се размразяват през 30-те години на XX в. след дълъг период на враждебност и противостоене, резултат от трагични и за двете страни исторически събития. В текста се проследяват няколко реципрочни посещения на български и гръцки художници и интелектуалци като част от институционалните усилия за изграждане на дружества с културни цели, които в същото време създават лични артистични и човешки приятелства, а Борис Денев е активен герой/участник в тях. Библиография: Генова И. Изкуството в България и на Балканите през първата половина на XX век – модернизация и модернизми. София и Атина: Две разменени изложби. Проблеми на изкуството, 2000, No 1, с. 40-54. Георгиева, М. Наздраве, Маестро! Бохемските часове на Иван Пенков. С.: ИИИзк, 2013, с. 17, 84. Денев, Б. Впечатления и разсъждения от обиколката с гръцките гости. Слово, 1937, бр. 4479. Денев, Борис. Екскурзия до Атина. Зора, 1934, No. 4626-4630. Денев, Б. Approchement et prospérité. Слово, 1940, бр. 5376, 5378. Димитрова, Т. Между модернизма и тоталитаризма: Проекците на държавната културна политика върху българския художествен живот през 30-те – началото на 40-те години. Проблеми на изкуството, 1996, кн. 1, с. 3-13. И.П. Един вдъхновен майстор на българския пейзаж. Днес, 5.03.1943, с. 4. Кавала – гледана с очите на художника. Сигнал, 1943, No 4, с. 28. Кръстев, К. Бенчо Обрешков. С.: Български художник, 1982. Кръстев, К. Изложбата на Борис Денев. Слово, 6.03.1943. Маринов, М. Разговор с Борис Денев [Неизвестен вестник], 20.02.1943. Фондация „Поддържане на изкуството в България“. Митов, С. В огъня на творчеството. Литературен глас, 10.03.1943, с. 3. Михалчева, И. Борис Денев. С.: Български художник. 1964, с. 50. Петров, Б. Българо-гръцките отношения в навечерието на Втората световна война и завземането на Беломорието. Военно-исторически сборник, 2006, с. 49-54. Петров, П. Животът – цинично шествие на мъртъвци. В: Илиев, К., Петров, П. (състав.) 130 години от рождението на Сирак Скитник. С.: СГХГ, 2013. Попдимитров, Е. Нашата... [Неидентифицирано печатно издание], с. 12.. Фондация „Поддържане на изкуството в България“. Райчевски, С. Беломорска България (1941 – 1944). С.: Български бестселър, 2010. Сирков, Д. Външната политика на България (1938 – 1941). С.: Наука и изкуство, 1979 Христова-Радоева. В. Борис Денев (1883 – 1969).С.: Фондация „Поддържане на изкуството в България“, 2013. Чителов, С. Видението на Кавала. [Неидентифицирано печатно издание]. 1943, с 3. Фондация „Поддържане на изкуството в България“. Якимов, А. Балканската политика на Гърция между двете световни войни. С.: Симелпрес, 2012. Πλουμίδης, Σ.Ο Σύνδεσμος Ελληνοβουλγαρικής Φιλίας (1935 – 1941). Τα Ιστορικά, τόμος 18ος, τεύχος 35, Δεκέμβριος 2001. [Плумидис, С. Дружеството за гръцко-българска дружба (1935 – 1941). Историка, т. 18, бр. 35, 12. 2001 Архивни документи и други извори: Божинов, А. Шарж на Борис Денев. Зора, 6.06.1937 Денев, Б. Рисунка-проект за програма. ЦДА, ф. 413К, оп. 1, а. е. 4, л. 74. Молба за превод на пари за покупка на скулптура от Бела Рафтопулу. 18.06.1936. ЦДА, ф. 413К, оп. 1, a. е. 4, л. 3. Писмо от А. Сохос до Борис Денев. 5.10.1936. Фондация „Поддържане на изкуството в България“ Писмо от Борис Денев до Пангалос. 13.01.1939. Фондация „Поддържане на изкуството в България“. Писмо от трима гърци до Борис Денев. 26.06.1936. Фондация „Поддържане на изкуството в България“ . Покана за изложба на „Съвременно гръцко изкуство“ в галерия Преслав. 17.05.1936. ЦДА, ф. 413К, оп. 1, a. е. 4, л. 4-5. Силяновска Димитрова, Т. Синтеза на два художествени мирогледа. [Неидентифицирано печатно издание]. 16.03.1943. Фондация „Поддържане на изкуството в България“. Текст за откриване на изложба. ЦДА, ф. 413К, оп. 1, a. е. 4, л. 30 La parole bulgare (б.а.). 6.03.1943. Фондация „Поддържане на изкуството в България“. Programme. ЦДА, ф. 413К, оп. 1, a. е. 4, л. 70-71. Programme. Séjour de la ligue Gréco-Bulgare d’Athènes en Bulgarie. 28.V. – 4.VI.1937. Фондация „Поддържане на изкуството в България“.
Два ранновизантийски капитела с фино назъбен акант от Епископската базилика на Филипопол
Обект на анализ в статията са два капитела от Епископската базилика на Филипопол, които са сред най-луксозните и представителни произведения на ранновизантийската архитектурна скулптура: с фино назъбен акант и вариант на типа с акант, повеян от вятър, но с различна украса на двете запазени страни. Паметниците са с по-малки размери и са принадлежали към второстепенни конструкции в църковния интериор. В хронологично отношение са приблизително синхронни на големите колонни кемпферови и йонийски кемпферови капители, открити в църквата – края на първата половина на V век или VI век. Различни по обща форма и декоративни схеми, двата капитела от Епископската базилика проявяват общи особености според материала и фината техника, които недвусмислено сочат синхронното им производство и произхода им от императорските ателиeта на остров Проконес в Мраморно море. Така тези капители отразяват настъпващите промени в културните връзки и източници на материали, модели, пластични идеи в града. Капителите са важни и от гледна точка на разпространението на редките типове, към които принадлежат. Други образци от типа с листа, повеяни от вятър, от територията на съвременна България не са известни. Библиография: Досева, И. Архитектурната скулптура от Епископската базилика на Филипопол. Носещи елементи (капители), част II. В: Кантарева, Е. и Станев, Ст. (ред.) Епископската базилика на Филипопол: проучвания и резултати. (под печат) Кесякова, Е. Раннохристиянска базилика от Филипопол. Известия на музеите от Югоизточна България, ХV, 1989, с. 113-127 Овчаров, Д., Ваклинова, М. Ранновизантийски паметници от България IV-VII век. С.: Септември, 1978. Шаранков, Н. Епиграфски открития през 2015 г. В: Археологически разкопки и открития през 2015. С.: НАИМ, БАН, 2016, с. 968-970. Biernacki, A. B. Architektura wczesnobizantyjskich budowli sakralnych Chersonezu Taurydzkiego. (2. Wczesnobizantyjskie elementy i detale architektoniczne Chersonezu Taurydzkiego). Poznan: Wydawnictwo Poznanskie, 2009. Dimitrov, Z. Two figural capitals from the late Antiquity in National Archaeological Museum-Sofia. In: M.Rakocija (ed.) Proceedings from the International Symposium “NIS AND BYZANTIUM X. Niš – Martyriopolis and Imperial City” (held in Nish, Serbia, June 2011), Niš, 2012, p. 165-184. Dimitrov, Z. Anatolian Elements in the Order Architecture of Philippopolis. Proceedings of the First International Roman and Late Antique Conference. “Cites, Territories and Identities” (Plovdiv, 3rd - 7th October 2016), Vol 44, 2018, p. 231-243. Dosseva, I. Early Byzantine and Medieval Architectural Sculpture in Sozopol. Sofia: Accent, 2012. Kantareva-Decheva, E., Stanev, St. New mosaic floors in the Episcopal basilica of Philippopolis. Proceedings of XIV Conference of Association Internationale pour l‘Étude de la Mosaïque Antique (AIEMA), (Nicosia, Cyprus, 15-19 October 2018) (in print). Kautzsch, R. Kapitelstudien. Beiträge zu einer Geschichte des spätantiken Kapitells im Osten vom vierten bis ins siebente Jahthundert. Berlin, 1936. Kessiakova, E. Une nouvelle basilique à Philipopolis. Actes du XIe Congrès international d’archéologie chrétienne, (Lyon, Vienne, Grenoble, Genève & Aoste, 21-28 septembre 1986), III. Città del Vaticano – Rome, 1989, p. 2539-2559. Khrushkova, L. G. Byzantine Capitals of the Architectural Complex of the ‘Basilica of 1935’. Chersonesos in Crimea Archaeology of a World of Changes. Late Roman and Early Byzantine Architecture, Sculpture and Landscapes. BAR Publishing, Oxford BAR International Series 2973, 2020, p. 291-301. Kitzinger, E. Byzantine Art in the Making, London, 1977. Ousterhout, R. G. Eastern Medieval Architecture: The Building Traditions of Byzantium and Neighboring Lands. Onassis Series in Hellenic Culture. Oxford University Press, 2019. Pensabene, P., Barsanti, C. Reimpiego e importazioni di marmi nell‘Adriatico paleocristiano e bizantino. La cristianizzazione dell‘Adriatico (Antichità Altoadriatiche 66), Trieste 2008, p. 455-490. Stanev, St., Tankova, J. The Episcopal Basilica of Thracian (Plovdiv, Bulgaria). Proceedings of XVII International Congress of Christian Archaeology (Utrecht & Nijmegen, The Netherlands, 2-6 July 2018) (in print). Terry, A. The Sculpture at the Cathedral of Euphrasius in Porec. Dumabarton Oaks Papers, 42, 1988, p. 13-62. Topalilov, I. The impact of the religious policy of Theodosius the Great on the urbanization of Philippopolis, Thrace. ACTA XVI CONGRESSVS INTERNATIONALIS ARCHAEOLOGIAE CHRISTIANAE, COSTANTINO E I COSTANTINIDI L’INNOVAZIONE COSTANTINIANA, LE SUE RADICI E I SUOI SVILUPPI (Curatela scientifica Olof BRANDT, Vincenzo FIOCCHI NICOLAI), Citta del Vaticano, 2016, p. 1853-1862. Topalilov, I. Christianity, Heresies, and paganism in the religious policy of Theodosius Iin Thrace. Quis est qui ligno pugnat? Missionaries and Evangelization in Late Antiqueand Medieval Europe (4th - 13th centuries), Verona, (s.a.), p. 108, 114-115, 117, 119. Vemi, V. Les chapiteaux ionique à imposte de Grèce à l’époque paléochrétienne. Bulletin de Correspondance Hellénique. Supplément 17, Athènes-Paris, 1987, p. 23-25.
Ръчно рисуваните анимационни филми на Сузан Пит
Текстът разглежда многообразието от ръчни техники, посредством които Сузан Пит създава своите анимационни филми. На всеки кадър авторката и екипът ѝ посвещават часове рисуване, моделиране, заснемане и обработка. Всеки филм на Пит е трудоемък процес, изискващ няколко години работа. Авторката използва анимационни техники, които предхождат компютърно генерираното изображение (CGI) – класическа плакова анимация, пясъчна анимация, тримерна анимация, рисуване директно върху филмовата емулсия и нейното издраскване. Съвместяването на различни по своя генезис изображения и тяхното раздвижване във филмовото произведение преобразяват несломимостта на колективната реалност, заменяйки я с фантастика. Естетиката на Пит и изборът на визуално-артистични практики я отдалечават от тези на добре познатите и разпространени анимационни филми. Във филмите ѝ често липсва устойчиво конструиран наратив. Изображенията разкриват психологични състояния, емоции и докосването между вътрешния свят на персонажите с външния колективен такъв. Пит дава образ на абстрактни теми като женската сексуалност, смъртта, депресията, връзката на човек с природата, съществуването на земни чудеса. Движението на рисунките по екрана представя изминато време и възможност за промяна. Музиката и звуковото оформление пораждат усещане за цялостно преживяване, докато онеричните изображения по екрана прескачат от едно чувство в друго. С богат тематичен и художествен колорит Сузан Пит отправя предизвикателство към въображението на зрителите. Библиография: Манчев, Б. Тялото-метаморфоза. С.: Алтера, 2007. Маринчевска, Н. Квадрати на въображението. Естетика на анимационните техники. С.: Колибри, 2005 Милев, Н. Теория на елементите на киното. С.: Унив. изд. Св. Климент Охридски, 1998. Нейкова, Р. Божественото и човешкото в българската анимация. Проблеми на изкуството, 2004, No 2, с. 44-48. Нейкова, Р. Анимационно и хронофотографско кино. Специфика на анимационния образ. В: Изкуство и контекст, ИИИзк - БАН, С. 2004. Фингова, С. Монтажът на аудиовизуалното произведение. С.: Нов български университет, 2008. Франц фон, М.-Л. Анима и анимус във вълшебните приказки. С. : Леге-Артис, 2004. Gennep von, A. The Rites of Passage.Chicago: The University of Chicago Press, 1960. Hannah, B. The inner journey: lectures and essays on Jungian psychology. Toronto: University of Toronto Press Incorporated, 2000.