(untitled) (Филология, 2019)
Статията разглежда някои особености на първия цялостен превод на български език на римския поет Катул, чиято поява датира от 1996 г. Тъй като литературата и поетическото писане представляват централна тема в неговите стихотворения, често те се превръщат в пресечна точка на защита на неотерическата поезия или на полемика с авторовите опоненти и с бездарните поети. На базата на ключови лексеми от избрани творби, характерни за инвективния и защитния тон на автора за литературните занимания, са анализирани промените, настъпващи в превода на приемния език и тяхното отражение върху читателското реагиране. В резултат на измененията в лексикалния регистър се наблюдават разрушаване на структурни мрежи на отношения под повърхността на текста и деформация на последователността и логиката на аргументацията на поета. Това от своя страна води до съществена промяна в образа на Катул като защитник на собствената му поетика и на поетиката на неговия литературен кръг и като противник на нейните критици.