Тенденции в писането на абстракти за български научни списания: езиков анализ - Данчева, Денка (Медии и език, 2024)
Абстрактът в писмен вид като задължителен реквизит на научната публикация е първата, а понякога и единствената част от нея, до която читателят има достъп. Комуникационната му роля е представяне на публикацията и стартиране на взаимодействие между основния ѝ текст и аудиторията. Основният научен проблем на проучването са тенденциите в езика и стила на писане на абстрактите в системата на научното публикуване в България. Предметът на непосредствен изследователски интерес са текстолингвистичните характеристики на абстракти на български език. Цел на проучването е да очертае някои актуални тенденции в езика на абстрактите в електронните научни списания в България. Задачите на проучването са три: извличане по предварително дефинирани критерии на емпиричен материал от български научни списания с онлайн достъп; представяне на изводи за издателските практики за създаване и публикуване на абстракти; да се направи езиков анализ на емпиричния материал. Използваните методи са анализ на нормативни документи за създаването на абстракти и езиков анализ на емпиричен материал. Първата хипотеза на проучването е, че в научното публикуване в България се следват световните тенденции и международните стандарти за създаване на качествено научно съдържание, включително абстракти. Втората хипотеза е, че изданията в различни научни области имат различен подход към текста на научния абстракт и това се отразява на достъпността на неговия език. В резултат от проучването е установена тенденция за липса на достатъчно издателски контрол при публикуването на научни абстракти. Авторите, независимо от научната област на списанието, в което публикуват, предпочитат структуриран текст с ясно обособени смислови части. Кондензирането на научна информация и достъпното ѝ представяне в абстракта са ключови умения, които трябва да се усъвършенстват.