Kronologi, samtalsstruktur och ompositionering tillägg till kommunikativa projekt med turinitialt sen i tal-i-interaktion - Strandberg, Viktoria (Zeitschrift „Germanistik und Skandinavistik“ / Journal for German and Scandinavian Studies, 2024)
Svenskans syntax tillåter vanligtvis endast en konstituent före det finita verbet i en huvudsats. Detta fångas av den så kallade V2-regeln. Huvudsatser med två konstituenter före det finita verbet kan beskrivas som V3-strukturer och ses oftast som ett särdrag unikt för förortssvenska. I den här artikeln visar jag att så inte alltid är fallet. Från ett interaktionslingvistiskt perspektiv undersöker jag den interaktionella funktionen hos 206 V2- och V3-strukturer inledda av adverbet sen i tio olika samtalspoddar. Den kanoniska V2-strukturen är klart vanligast för turinitialt sen, men en femtedel av alla turinitiala sen är V3-strukturer. Oavsett den syntaktiska strukturen, skapar sen alltid ett tillägg till ett tidigare inlett kommunikativt projekt, och kan i detta tillägg ha tre olika betydelsepotentialer. För det första kan sen användas för kronologiska tillägg där den temporala relationen mellan olika händelser betonas. För det andra kan sen fungera samtalsstrukturerande och dela upp ett kommunikativt projekt i mindre delar, utan att betona eventuella tidsförhållanden. För det tredje kan sen inleda tillägg där talaren intar en annan position än hen haft tidigare, eller där hen presenterar motargument. Alla dessa tre betydelser hos sen förekommer med V2, med den kronologiska betydelsen är mycket ovanlig med V3. Som inledare till V3 används sen oftast i den samtalsstrukturerande funktionen. V3-inledande sen tenderar också att vara mindre prominent prosodiskt, och verkar sammantaget användas mer som en konjunktionell diskursmarkör.