Списание „Германистика и скандинавистика“ / Journal for German and Scandinavian Studies
Списание „Германистика и скандинавистика“ (ISSN: 2815-2867) е национално електронно академично научно списание с отворен достъп и двойно анонимно рецензиране от независими рецензенти. Списанието се издава от Университетско издателство „Св. Климент Охридски“, България. Списанието е единствено по рода си в Югоизточна Европа и запълва нуждата от платформа за обмен на знания и популяризиране на постиженията на учените от региона в областта на германистиката и скандинавистиката.
En studie av kj-lydens plass i læreboken Ny i Norge (1977 – 2023)
Målet med denne artikkelen er å undersøke kj-lyden fra perspektivet norsk som andre- og fremmedspråk. Enkelte studier peker på at det foregår en sammensmelting av fonemene /ç/ og /ʃ/. I tillegg regnes kj-lyden som en av de vanskeligste lydene for innlærere å mestre. Artikkelen retter derfor søkelyset mot hvordan kj-lyden og den pågående endringsprosessen rundt denne presenteres i ett læreverk for norsk som andre- og fremmedspråk. Som forskningsmateriale har jeg valgt læreboken Ny i Norge, ettersom utgavene dekker et tidsrom fra 1977 til 2023 og dermed gir mulighet til å analysere endringer i fremstillingen av kj-lyden over nærmere femti år. Problemstillingen er hvordan de ulike utgavene av Ny i Norge presenterer kj-lyden, og i hvilken grad denne fremstillingen har endret seg.
Настоящата статия изследва различните форми на рецепция, които могат да бъдат наблюдавани в България при двама от най-значимите австрийски писатели от втората половина на 20. и от 21. век. Изходна точка представлява опитът за реконструкция на преводаческите усилия, обобщават се данните и се извеждат имената на най-важните участници в този процес. Следваща стъпка е опитът да бъдат издирени и анализирани и други форми на рецепция на тези автори и да бъдат установени факторите, които благоприятстват литературния трансфер от един език към други, от една национална литература към друга, така че чуждоезиковите автори да се превърнат в участници в културния контекст на целевия език, в случая българския.
Норвежката литература в България през последните две години (2020/2021)
Публикацията прави кратък преглед на цялостната рецепция на норвежка литература в България от Освобождението до наши дни. Тя се фокусира основно върху три книги, преведени у нас от норвежки език в последните две години (2020/2021) - „Срещу природата“ (Imot naturen) на Томас Еспедал, „Неспокойните“ (De urolige) на Лин Улман и „Трилогия“ (Trilogien) на Юн Фосе. Целта е да се анализират основните теми и мотиви в тези преводни произведения, да се откроят техните стилови характеристики и предаването им при превод на български език. Въз основа на сравнението между преводни и оригинални произведения се посочват примери за трудности, предизвикателства и добри преводачески решения при превод на отделни езикови и стилистични особености от норвежки на български език.
In diesem Beitrag wird ein interkulturelles und interdisziplinäres Austauschprojekt für Germanistikstudierende an der Sofioter Universität und Geschichtsstudierende der Alpen-Adria-Universität Klagenfurt vorgestellt. Nach einer kurzen Darstellung der Rolle des eigenen Geschichtsbewusstseins im Fremdsprachenunterricht wird auf das Projekt eingegangen. Darauffolgend werden die Ziele und der Ablauf des Projekts Geschichtsbilder in Bulgarien und Österreich beschrieben. Im Anschluss wird das Projekt aus der Sicht einiger Studierender, anhand von Erfahrungsberichten und deren Ergebnissen, geschildert. Der Beitrag verfolgt das Ziel für ähnliche internationale Projekte in der Auslandsgermanistik zu ermutigen.
В статията се проследяват различните наративи на труда – от християнския разказ и истории за него до обвързването му в идеологиите на национализма и националсоциализма. Последователно са представени средновековното схващане за работата като наказание за извършен грях, първите положителни индикации на труда като възпитателна мярка по време на Реформацията и тяхното засилване през Просвещението. Романтизмът пък дава един опозиционен дискурс на възхвала на безделието, който в капиталистическата система бива изтласкан на заден план и работата се превръща в основна ценност и се обвързва тясно с работническите идеологии на 19. и първата половина на 20. век.
Политически и поетически измерения на литературата
Статията се фокусира върху мястото на литературата в социален, исторически и културен контекст и поставя въпроса за нейната политическа ангажираност през различните епохи. Специално внимание се отделя на разбирането за автономност на изкуството и на самоопределянето на автори и отделни литературни течения като аполитични, което често не отговаря на реалното им въздействие върху обществените процеси. Поставя се въпросът как литературата влияе когнитивно и емоционално на читателите – чрез директни политически и морални послания или чрез иновативни естетически форми и създаване на алтернативна реалност. Статията има дидактическа насоченост и е предназначена за студенти от филологически специалности.
„Grenze“ als Topos in der jüngsten bulgarischen Literatur
Meistens wird der locus mit historischer Semantik aufgeladen, der semiotische Ketten und kollektive Einstellungen erwachsen. Die Erweiterung der semantischen Valenz des Begriffs um konzeptuelle Elemente als Merkmale zeitgenössischer soziologischer und psychologischer Marker begründet empathisch einprägsame Interpretationen von Schlüsselkomplexen des migrierenden Ich, die z. B. Kapka Kassabovas „Grenze“ (2017), „Östlich vom Westen“ (2011) von Miroslav Penkov und „Leben in den Felsen“ (2018) von Maria Laleva aufdecken. Die Synergie von narrativer und stilistischer Eigenart wird systemtheoretisch beleuchtet, um Schlussfolgerungen über aktuelle ästhetische und kultursoziologische Epistemen zu begründen: Zivilisationsskepsis, Vergangenheitsdeutungen, individuelle und kollektive Identitätsentwürfe. Bulgarische Herkunft und die Beobachterperspektive von Emigranten – die Spezifik dieser Weltsicht(en) steht im Fokus der Studie, als Lebenserfahrung von migrierenden Persönlichkeiten in der gegenwärtig globalisierten Zivilisation.
Die standardisierte Rahmenstruktur deutscher Anklageschriften und Besonderheiten ihrer Übertragung ins Bulgarische
Auf der Grundlage einschlägiger theoretischer Ansätze zur Rechtsübersetzung befasst sich der Beitrag mit Problemen der Übersetzung von Anklageschriften aus dem Deutschen ins Bulgarische. Im Mittelpunkt der Betrachtung steht die konventionalisierte Rahmenstruktur dieser Textsorte in beiden Rechtsordnungen, die einem interlingualen Vergleich unterzogen wird. Die daraus gewonnenen Erkenntnisse werden neben anderen Kriterien bei der Erstellung von zwei Musterübersetzungen ins Bulgarische – der Rahmenstruktur der norddeutschen bzw. der Rahmenstruktur der süddeutschen Variante der Anklageschrift – berücksichtigt. Ein Kommentar der Musterübersetzungen und ihrer Anwendbarkeit in der Übersetzerausbildung und in der Übersetzungspraxis rundet den Beitrag ab.
Мястото на Немската граматика на проф. Константин Гълъбов в университетската литература
В статията се разглежда първата академична немска граматика (1950) в България, написана от основателя на катедрата по германска филология в Софийския университет проф. Константин Гълъбов. Дават се сведения както за условията, при които граматиката е възникнала, така и за някои основни немски граматики, издадени в България в периода между 1868 и 1944 г.
Софийски университет „Св. Климент Охридски“
Das Handlungsmuster WÜRDIGEN und seine Realisierung in der Textsorte „Akademische Festschrift“
Das Ziel des Beitrags besteht darin, die Realisierung des komplexen Handlungsmusters WÜRDIGEN in Exemplaren der Textsorte ‚akademische Festschrift‘ zu beschreiben. Dabei werden zunächst sprachliche und nicht-sprachliche Handlungen ermittelt, die als Mittel des Vollzugs der Handlung des WÜRDIGENs fungieren. Anschließend werden diskursive und außerdiskursive Hervorhebungshandlungen erfasst, die dazu dienen die Reputation des Jubilars zu konstruieren bzw. zu signalisieren. Da die Textsorte ‚akademische Festschrift‘ in der deutschsprachigen Wissenschaftlergemeinschaft umstritten ist, werden im Beitrag auch die Kritik an Festschriften und ihre Auswirkungen auf die Gestaltung dieser Publikationen thematisiert. Die Untersuchung ist im Bereich der Textsortenforschung zu verorten.
On the possibilities of subject indexing in complement infinitive clauses (based on material from German and other related languages)
The article deals with ways of encoding the subject of infinitive clauses in a number of Indo-Germanic languages. There are claims that infinitive clauses never have their own subject, but that this is implied by a part of the main clause. What infinitive clauses don’t actually have is their own syntactic position for the subject. Because with them the verb phrase is formulated in infinite terms and the congruence between subject and verb cannot be established. However, the loss of the infinite verb’s ability to exercise direct control over the carrier/recipient of the action expressed by it is not accompanied by a loss of the logical-semantic connection with it. The results of the study make it clear that this relation is always present, i.e. the subject of the infinitive is always referentially clear. The only difference is that in the Germanic languages, but also in the Romance and Slavic languages, which have an infinitive with clearly defined verbal behavior, there are complex sentence structures whose infinitive complement contains an implicit subject and those which contain an explicit subject. In the first case, it is a PRO subject that is lexically suppressed and is signaled by a referentially identical subject or object noun phrase in the superordinate structure (= antecedent). In the second case, however, the subject of the infinitive appears to function on a morphosyntactic level as a constituent (subject or object) of the main clause, but is logically and semantically connected only to the subordinate infinitive and is accordingly explicitly signaled. These are the so-called aci-, nci– and dci-constructions.
infinitive constructions with an explicit subject
Кодирането на имена с буквените обозначения на тоновете в германската музикална традиция. B-A-C-H като идея, идеал и идеология
В настоящата студия се разглеждат няколко представителни за германската музикална традиция композиции, при които основният музикален материал е изведен посредством криптографската процедура за кодиране на имена с буквените обозначения на тоновете. Откроени са три основни тематични линии: възможните смисли, положени в творбите чрез криптографския похват; традицията сред германските композитори за инкрустиране на тонови монограми в техни знакови произведения; прилагането на криптографските композиционни процедури като стратегия за творческа легитимация. Отправна точка на изложението е представата за личността и музиката на Бах като негубещ своята актуалност идеал, формиращ една разрастваща се в хода на времето художествена идеология.
„Ankunft in Wörtern“: Reflexionen über Sprache in deutschsprachiger Migrationsliteratur
Der Artikel geht von den Werken dreier deutschsprachiger Autor*innen mit Migrationshintergrund aus: Abbas Khider, Saša Stanišić und Marica Bodrožić. Vor dem Hintergrund einer sprachlich-stilistischen Analyse von Passagen aus ausgewählten Texten wird über die verschiedenen Herangehensweisen der Autor*innen an die für sie ursprünglich fremde deutsche Sprache reflektiert. Ob die ironiebeladene Haltung von Abbas Khider in Deutsch für alle. Das endgültige Lehrbuch (2019), der liebevolle, vertraulich-verschwörerische Umgang mit Sprache von Marica Bodrožić in Sterne erben, Sterne färben (2007) oder das mehrschichtige, semantische Besonderheiten mit narrativen Methoden verknüpfende Vorgehen von Saša Stanišić in Herkunft (2019) – alle diese Verfahrensweisen spiegeln eine entsprechende Art der Realitätsbewältigung wider. Eine notwendige Realitätsbewältigung, die aus dem erlebten Lebenswandel, sowie aus dem Bedürfnis nach sprachlicher Integration und nach Selbstbestimmung resultiert. In einem weiteren Schritt werden deswegen die ermittelten Herangehensweisen an Sprache auf die veränderten Identitätskonzepte bezogen und theoretisch begründet. Zur theoretischen Grundlage dienen dabei sowohl sprachwissenschaftliche Untersuchungen über Migrantensprachen wie z. B. von Uwe Hinrichs als auch kulturtheoretische Ansätze wie diejenigen von Homi K. Bhabha und der Forschung über Inter- und Transkulturalität. Ein besonderes Augenmerk gilt dabei den von den Autor*innen selbst in den ausgewählten Werken integrierten Reflexionen über Sprache und ihre Rolle auf der Suche nach der eigenen Identität.
Unsere Lieblingsorte - interkulturelles Lernen im DaF-Unterricht anhand eines Video- Tandem-Projekts
In diesem Beitrag wird ein digitales Tandemprojekt vorgestellt, das von zwei OeAD-Lektorinnen im Rahmen von Lehrveranstaltungen für Deutsch als Fremdsprache durchgeführt wurde. Bulgarische und rumänische Studierende produzierten in Kleingruppen Videos über ihre jeweilige Stadt, um sie ihren Peers im Partnerland vorzustellen. Ziel des Projekts war es, die mündlichen Sprachfertigkeiten kreativ und eigenständig zu fördern, Deutsch als internationale Kommunikationssprache erlebbar zu machen sowie interkulturelle Kompetenzen zu stärken. Ergänzend analysierten die Gruppen jeweils ein Partner-Video, was einen vertieften Austausch, Perspektivwechsel und den Aufbau von Feedbackkompetenz förderte. Der Beitrag soll Einblicke in ein praxisnahes Lehrprojekt geben und zur Durchführung ähnlicher interkultureller Lernformate im DaF-Unterricht anregen.
Im Artikel wird auf Parallelen von Hermann Brochs Roman „Die Schlafwandler“ und Martin Bubers Schrift „Ich und Du“ hingewiesen, die einen Einblick in die Gründe für die gebrochene Einheit von Mensch und Gesellschaft gewähren. Der Zerfall der Werte, der Krieg, der Tod in Brochs Roman „Der Schlafwandler“ sind Manifestationen eines tiefgreifenden transformativen Begegnungsereignisses, das die logische Gemeinschaft des Menschen mit Gott wiederherzustellen hat. Dem „schlaflosen“ Künstler kommt die Aufgabe zu, im Ästhetischen nach Wegen zur Aufhebung des Todes zu suchen, die den respektvollen Dialog mit einem ganzheitlichen menschlichen Wesen ermöglichen.
Der Beitrag untersucht am Beispiel von Dorothee Elmigers Aus der Zuckerfabrik (2020), wie sich die Raum- und Zeitfülle globaler Weltzusammenhänge in literarische Form bringen lässt. Auch wenn der experimentelle Roman die Komplexität der Welt nicht in die Ordnung linearer Narrative überführt und eher darauf zielt, deren Netzwerkcharakter in aller Unübersichtlichkeit auszustellen, folgt das Buch literarästhetischen Prinzipien der Bedeutungsproduktion, die sich zu den Globalisierungserzählungen des poetischen Realismus in Bezug setzen lassen. Dafür nimmt der Beitrag vier unterschiedliche zeitliche Konfigurationen und literarische Formprinzipien in den Blick, die für den Text von Bedeutung sind: 1) Die Inszenierung von Gleichzeitigkeit als Erzählproblem und -potential. 2) Zucker als Hyperlink, 3) Augenblick und 4) Wiederholung.
Avantgardistische Annäherungsversuche an historisch-biografische Brüche
Im vorliegenden Beitrag wird der Versuch unternommen, die Verdienste herauszuarbeiten, die Horst Bienek und Oskar Pastior im Kontext der deutschen und internationalen Gulag-Literatur zugeschrieben werden können. Ihre Biografien weisen einige Gemeinsamkeiten auf: Beide waren aufgrund ihrer Homosexualität in der DDR bzw. in Rumänien gesellschaftlich stigmatisiert und wurden im Alter von etwa 20 Jahren ins stalinistische Arbeitslager deportiert und auf diese Weise um ihre Jugend betrogen. Allerdings wollten sie diese biografischen Brüche in ihren literarischen Arbeiten nicht explizit erwähnen. Durch die genaue Analyse von Pastiors Gedichtband (Speckturm, 2009) und Bieneks Roman (Die Zelle, 1968) ist auszumachen, wie die beiden Autoren den tiefgreifenden Brüchen in der persönlichen und kollektiven Geschichtserfahrung nicht mit konventionellen erzählerischen Mitteln, sondern avantgardistisch begegneten.
Teresa Kovacs: Theater der Leere. Heiner Müller, Elfriede Jelinek, Christoph Schlingensief, René Pollesch. Berlin: Theater der Zeit, 2024, 227 s.
Mit der Publikation Theater der Leere legt Teresa Kovacs eine umfassende Studie zu zeitgenössischen Theaterschaffenden vor, bringt Heiner Müller, Elfriede Jelinek, Christoph Schlingensief und René Pollesch in den Fokus der Diskussion und zeigt, was es bedeutet, wenn der Nullpunkt zum zentralen Energiefeld des Theaters wird. Ziel der Autorin dieser höchst interessanten Abhandlung ist es, das theatrale Imaginäre der Gegenwart, das über das Drama und das repräsentative Theater hinausgeht, fassbar zu machen und zu benennen.
Europa – Unsere Geschichte / Europa. Nasza historia 2016 – 2020
Am 2. Oktober 2025 wurde in der Botschaft der Bundesrepublik Deutschland in Warschau das gemeinsame deutsch-polnische Geschichtsbuch vorgestellt, das den Titel „Europa – Unsere Geschichte / Europa. Nasza historia“ trägt. Erschienen ist die vierbändige Publikation bei Eduversum (deutsche Fassung) und dem polnischen Partner-Verlag Wydawnictwa Szkolne i Pedagogiczne (polnische Fassung). Es handelt sich dabei um eine Reihe von vier Schulbüchern, die für den regulären Einsatz im Geschichtsunterricht bestimmt und mit den Lehrprogrammen in Polen und in der BRD kompatibel sind (einschließlich der Lehrpläne für die einzelnen Bundesländer).
Приказките на Х. К. Андерсен като един от възможните извори в генезиса на „сънните пиеси“ на A. Стриндберг
Статията сравнява пиесата на Стриндберг „Игра-сън“ с две приказки на Андерсен, „Галошите на Щастието“ и „Нощната шапка на стария ерген“ по отношение на времепространството и функцията на сценичния/наративния предмет. Основна база за съпоставка е категорията „странното“, дефинирано от Цветан Тодоров като „преживяване на границите“. Поставянето на акцента върху пространствения мотив и неговата динамика поражда ефекта на „странното“, което се превръща в естетическа категория, свързваща Романтизма на Андерсен с Модернизма на Стриндберг.
Проф. Майа Разбойникова-Фратева като преводач и посредник в диалога между културите
В статията се отбелязват заслугите на проф. Майа Разбойникова-Фратева в областта на превода.
De demonstrativa pronomina denna och den här och deras regionala varianter
В статията се разглеждат шведските показателни местоимения denna и den har; съпоставя се описанието им в шведски граматики с употребата им във вестници и устна реч на млади и възрастни носители на шведския език. Коментират се нормата и отклоненията от нея и се обсъждат влиянията на нормата над регионалните варианти на книжовния език.
Техники за ономатопоетично представяне в два културни салона
В тази статия се представят акустичните сходства между два културни салона, превърнали се в персонажи на два романа, писани по различно време – „Война и мир“ на Лев Толстой и „Човекът без качества“ на Роберт Музил. Сходството между двата салона тече по линия на тяхното специфично „звучене“, определено от звукоподражателно (ономатопеично) представяне. При Музил салонът се асоциира с курник, в който всички разговори за войната и мира са само кудкудякане и каканижене. При Толстой, който никога не приема напълно прогреса на буржоазната цивилизация, салонът прозрачно и експлицитно получава алегоричния смисъл на „предачна работилница“, чиито „продукти“ са празнословието, интригантството и суетата. Звукоподражателното изобразяване на двата салона е заредено както с дълбока ирония, така и с пародийна мотивация, свързана със скептичния извод, че мирът не може да бъде постигнат по пътя на културно общуване във високите сфери на духа.
Спрежение на слабите глаголи с основа на двойна сонорна (назална и латерална) съгласна в норвежки (букмол) и датски
В настоящото изследване се сравнява разпределението по спрежения на слабите глаголи с основа на финална двойна сонорна (назална и латерална) съгласна -/m(ː)/-, -/n(ː)/-, /ŋ(ː)/-, -/l(ː)/- в норвежки (букмол) и в датски. Резултатите от проведено корпусно изследване показват, че фонологично обусловената тенденция за обобщение на I спрежение при основи с финално съчетание от съгласни надделява и в двата езика дори в частност при основите на двойна назална и латерална съгласна. Въпросната тенденция обаче е по-силно изразена в датски, отколкото в норвежки, което обуславя разлики в спрежението на някои глаголи когнати в двата езика.
Скандинавска поезия в превод на студенти
Представяме ви преводи на поезия на ярки представители на класическата и съвременната норвежка и шведска литература, преведени от студенти в специалност „Скандинавистика“ и в двете магистърски програми към специалността - „Език, култура, превод“ и „Нордистика“.
Селма Лагерльоф: „Коларят на смъртта“ (откъс)
Селма Лагерльоф (1858 - 1940) e първата жена и първият шведски писател, удостоен с Нобеловата награда за литература през 1909 г. „за благородния идеализъм, за богатството на фантазията и одухотвореността на пресъздаваното, с които се отличава нейното творчество“. През 1914 г. става и първата жена, избрана за член на Шведската академия. Най-известните й произведения са „Сага за Йоста Берлинг“, „Легенда за едно имение“, „Йерусалим“, „Чудното пътуване на Нилс Холгерсон през Швеция“. Лагерльоф е и първата шведска литературна звезда, успяла да постигне световна слава.
Юн Фосе е роден през 1959 г. в Хаугесюн, на западното крайбрежие на Норвегия. Автор е на над 30 книги (романи, разкази, поезия, есета, детски истории) и на 28 театрални пиеси. Произведенията му са преведени на над 40 езика. През 2007г. става кавалер на „Националния орден за заслуги“ на Франция, а през 2010 г. - лауреат на Международната Ибсенова награда. Печели Европейската награда за литература през 2014 г.
Катя Алвес: „Клубът на мъфините. Най-сладката банда на света“
Катя Алвес е родена в град Коимбра, Португалия. Работила е в книжарница, в библиотека, била е редактор в радиото. Днес тя живее със семейството си в Цюрих и пише детски романи, повести, радиопиеси. Много обича португалски оризови кексчета, за които твърди, че са преки роднини на мъфините.
Ирис Волф: „Неясните очертания на света“ (откъс)
Ирис Волф е родена през 1977 г. в Херманщат (Сибиу), семейството й е част от немскоезичната общност в Банат. През 1995 г. се премества заедно с близките си в Германия, където завършва литература, теология и графика и изобразително изкуство в Марбургския университет. Дебютният й роман Halber Stein излиза през 2012г., а излезлият през 2020 г. роман Die Unscharfe der Welt, от който е предложеният откъс e номиниран за Германската литературна награда, както и за Наградата на Лайпцигския панаир. В литературата си Волф често се връща към родното си място и изобразява живота на германското малцинство в Седмиградско, в Неясните очертания на света тя разказва историята на четири поколения.
Марион Пошман: „Кехлибарен парк Калининград“ (откъс)
Марион Пошман е родена през 1969 в гр. Есен и завършва германистика, философия и славистика. Живее като писателка на свободна практика в Берлин. Член е на Немската академия за език и поезия, на немския ПЕН-център и др. Носител е на редица награди, сред които „Петер Хухел“, „Вилхелм Рабе“ и „Клопщок“, номинирана е три пъти за Германската награда за литература. За произведението: „Кехлибарен парк Калининград“ възниква вследствие на четириседмичен престой в Калининград по стъпките на философа Йохан Георг Хаман.