Пиесите на Петко Тодоров и поетиката на европейския символизъм (Colloquia Comparativa Litterarum, 2025)
Модернистичните драми на Петко Ю.Тодоров (Зидари, Страхил страшен хайдутин, Самодива, Невеста Боряна и Змейова сватба), се разглеждат в контекста на европейския символистичен театър, за да се откроят естетическите им прилики и своеобразни различия. Съпоставителният анализ показва че нетрадиционното структуриране на драматичното действие и диалога в изграждането на пиесите, широкото използване на музиката и изобразителното изкуство, както и новата им жанрова форма, ги сродяват с франкофонския символистичен модел. А морално-етичните нюанси и подчертаната национална атмосфера в българските произведения разкриват връзката им с руската символистична драматургия. Но подчертаното принизяване на фантастичните персонажи, както и романтичните и реалистични елементи в драмите на Петко Тодоров отвеждат към националните литературни традиции и са почти непознати в европейския символистичен театър. Така, модернистичните творби своеобразно съчетават редица аспекти от символистичната поетика с влиянието на собствения си национален контекст. Самобитната им стилистика дава началото и очертава насоките в развитието на българския символистичен театър.
Keywords: Европейска и славянска символистична драматургия; български модернистичен театър; пренаписване; приказки; легенди