Happiness as an impossible horizon: on Andrei Platonov and Michel Houellebecq (Colloquia Comparativa Litterarum, 2025)
Статията предлага анализ на два литературни текста, които по своя жанр се разполагат между утопията и антиутопията – повестта Джан на Андрей Платонов, писана в началото ХХ век, и романът Възможност за остров на Мишел Уелбек, писан в началото на ХХI век. Текстът разглежда възможността за щастие в условия на робство, или „естествено поданичество“ (от страна на примитивните народи в Джан), и в условията на една свръхмодерност на съществата, преодолели принудите на човешкото (в лицето на клонингите във Възможност за остров). Какво става със съвършената утопична машина и копнежа по „очевидното“ щастие днес в контекста на осъществената нечовешкост, доведена до невъзможност да обитава нечовешкия си свят и самоволно напуснала неговите граници? Как отсъствието на желание и въображение, на траен копнеж по бъдещи хоризонти, като съществен екзистенциал на човешкото, подкопава дори самото нечовешко?
Keywords: Андрей Платонов; Мишел Уелбек; Джан; Възможност за остров; утопия; антиутопия; вечен живот; душа