(untitled) (Colloquia Comparativa Litterarum, 2025)
Текстът сравнява три произведения на южнославянски автори: Гробница за Борис Давидович (1976) на Данило Киш, Проектът Лазар (2008) на Александър Хемон и Елияховият стол (2006) на Игор Щикс. В различна жанрова форма и трите книги анализират възможностите за защита на основните човешки права – на живот и свобода на словото и мисълта. В художествените светове на тези произведения Европа съществува най-вече чрез своята философска и културна история, но същевременно и като място с дълга традиция както в нарушаването, така и в защитата на човешката свобода. Книгата и в трите творби е възприета като основен символ на познанието и мисълта и затова не е изненадващо, че техните автори отделят специално внимание тъкмо на ‘опасната книга’ и познанието, поставяйки въпроса за етическите и естетическите граници между разрешеното и забраненото.