(untitled) (Colloquia Comparativa Litterarum, 2019)
Есето разглежда в хронологичен и сравнителен план славянските национални и държавни химни от гл. т. на постановката на Пиер Нора за „места на паметта“. Представена е типологизиция на химните като теоцентрични, етноцентрични и партоцентрични и е отделено внимание на практиката словесни и/или музикални фрагменти от чужди или собствени предишни химни да бъдат инкорпорирани и превръщани в нови „свои места на паметта“. Химните са класифицирани на такива, които своевременно са се превърнали в трайни места на паметта; химни, притежаващи потенциала да се превърнат в места на паметта и химни, които не са успели да се наложат като такива. Сред последните са и химните, създадени да обслужват тоталитарните партийни режими в Съветска Русия, Украйна, Беларус и България, които са оприличени на ‘петна’ в националната история на тези народи.