(untitled) (Colloquia Comparativa Litterarum, 2025)
Статията прави своеобразно „завръщане“ към двойната оптика на концепцията за музея в литературата и литературата в употреба на музея – музея като специфичен повествователен модел, но и като културна метафора. Изложението проследява възможните „пресрещания“ между творчеството на В. Г. Зебалд и избрани романи на съвременни балкански писатели като Андрея Расучану, Андонис Георгиу и Галин Никифоров. Изследователският фокус е насочен към характерната за музея „архивираща“ функция – да вписва в тъканта на романа различни повествователни форми. Сравнителният анализ откроява литературно-музейните визуални преображения на спомена под формата на албум/дневник/дом/храм, който изгражда пространство, независимо от времето, белязано от огромен наративен потенциал.