Терени – eISSN: 2738-7674 е онлайн научно периодично издание с двойно анонимно рецензиране. Създадено е през 2020 г. като продължение на поредицата Ethnologia Academica (печатно издание, публикувано от Академичното издателство на Софийския университет от 1999 г.). Списанието публикува статии на български и английски език и е насочено еднакво към млади и утвърдени изследователи, работещи в областта на социалните науки, с предимство на етнология, културна антропология, история, фолклористика, музеология. Лиценз на съдържанието: CC BY 4.0.
Academic Ethnological Association at the Faculty of History of Sofia University"St. Kliment Ohridski"
Текстът представя рефлексивен подстъп към сензорните изследвания като мисли и развива понятията сензорен корпус (през Schulze, 2018 и Нанси, 2003) и сензорен пейзаж [sensescape] (Portreous, 1990; Howes, 2022; 2023; Pink, 2015; Златкова 2020; 2022) като разширени сензориуми (по Laplantine, 2015), в-през-и-срещу, които могат да се докосват/чувстват различни модалности на телесности, материи, неща, структури и обекти. Сензорната критика може да анализира тези модалности, но и да открои въплътените у сензорните корпуси разностранни диспозитиви на тишината, например: нормативни/репресивни, естетически, социокултурни и физически. Така може да се откроят въплътени практики/осезания и да се генерират данни за сетивата от сензорните корпуси като „сходни“ или „други“ (дори хуманоидни извънземни в смисъла на Шулц (Schulze, 2018). Сензорните данни и откроените в-през тях модалности могат да са стабилни, генеративни, особени или гранични (Pink и Schulze), но това не ги прави недостъпни за анализ и картографиране чрез сензорни критики, които се основат на телесна епистемология (Schulze 2018) и въплътеност в даден ситуационен терен, мултисензорно интервю или вече конструирани и кодифицирани в други медиуми (вж. Златкова 2022), които съдържат сензорни данни и/или специфични модалности на сетивата. Сензорната критика борави както с анализ на обекти и структури, така и с аналитиките на феноменологията, с плътното описание (Schulze 2018: 52), автоетнография и модалната антропология (която Лаплантин развива, т.е евристично казано: не (само) познанието от нещо, но и осезанието от него). Това прави сензорната критика гъвкав трансдициплинарен инструмент за анализи in theoria, in situ и in vivo. В статията също се разглеждат и анализират сензорни и автоетнографични данни, както и други такива, произведени от сензорни корпуси и техните сензорни пейзажи. Библиография: Водолазкин, Е. 2020 Лавър. София: Панорама. Прев. Антония Пенчева Водолазкин, Е. 2024 Чагин. София: Панорама. Прев. Антония Пенчева Градев, В. 2019 Приближавания. София: Фондация "Комуниутас" . Долар, М. 2010 Само глас и нищо повече. София: Алтера. Прев. Георги Илиев Деянова, Л 2009 Очертания на мълчанието. Историческа социология на колективната памет. София: Критика и хуманизъм Илиев, И. 2019 Строители на общности и професионални чужденци. София: СУ "Климент Охридски". Тенев, Д. 2021 Резонансът като памет В: Време и памет. Юбилеен сборник за 70-годинишината на Лиляна Деянова, съст. Грекова, М., Кабакчиева, П., Христов, М., Якимова, М. Панчева, Е, Личева, А., Янакиева, М. 2007 Теория на литератата. От Платон до посмодернизма. София: ИК "Колибри". Златкова, M. 2022a "Тютюн, метал и калдъръм": сетивност, памет и нематериално културно наследство в града В: Капаните на града: нематериално културно наследство, съст. Петкова, Б. и Караджов, В. Златкова, М. 2020b Град и сетивност - възможни подходи към сензорната етнография на града В: По спиралата на познанието. Юбилеен сборник по случай 80 години от рождението на проф. д.ф.н. Тодор Ив. Живков (1938-2001), съст. Елчинова, М., Малчев, Р. София: НБУ Златкова, М. 2022c Завръщане в родното село - жизнени преходи и миграции В: Фрагменти от селото в преход, съст. Димитрова, С., Парушева, Д., Пловдив: Университетско издалтество "Паисий Хилендарски". Стоилова, Е. 2022 Социално конструиране и дефиниране на локалност В: фрагменти от селото в преход, сът. Димитрова, С. Парушева, Д., Пловдив: Университетско издалтество "Паисий Хилендарски". Пенкова, С. 2022 Противоречия на наследството - живите разкази на и за прехода В: Фрагменти от селото в преход, съст. Димитрова, С., Парушева, Д., Пловдив: Университетско издалтество "Паисий Хилендарски". Живков, Т. И. 2001 Увод в етнологията. Пловдив: Университетско издалтество "Паисий Хилендарски" Мураками, Х. 2023 1Q84. София: ИК "Колибри". Прев. Венцислав К. Венков. Нанси, Ж. Л. 2003 CORPUS. София: ИК "ЛИК" . Прев. Боян Манчев Николова, Н. 2020 Excrementum: сетива на близостта. Критика и хуманизъм Парушева, Д. 2023 "Долу правителството! Да живее карикатурата!!" (Политика, култура и карикатура в България в началото на XX век. Пловдив: Университетско издателство "Паисиий Хилендарски" Събева, С. 2023 Надживявания. София: Изток-Запад Степанова, М. 2019 В памет на паметта. Пловдив: Жанет 45. Прев. Здравка Петрова Шнитер, М. 2017 Пътищата през православния ритуал. София: Изток - Запад. Улф, В. 2022 Вълните. София: Лист. Прев. Иглика Василиева Corbin, A. 2018 A history of silence. Paris: Polity Press. Trans. Jean Birrell Howes, D. 2022 The sensory studies manifesto. University of Toronto Press. Howes, D. 2023 Sensorial Investigations A History of the Senses in Anthropology. The Pennsylvania State University Press. Ingold, T. 2021 Correspondences. Polity press. Laplantine, F. 2015 The Life of the Senses. Bloomsbury. Trans. Jamie Furniss Nancy, J.-L. 2007 Listening. New York: Fordham University Press. Trans. Charlote Mandell Pink, S. 2015 Doing Sensory Enthography (2nd edition). SAGE. Law, L. 2005 Home Cooking Filipino Women and Geographies of the Senses in Hong Kong In: Empire of the Senses, ed. Howes, D. Portreous, J. D. 1990 Landscapes of the Mind Worlds of sense and methaphor. Toronto: University of Toronto Press. Schulze, H. 2018 The Sonic Persona: An Anthropology of Sound. London: Bloomsbury. Bille, M 2024 Talking about felt spaces: on vagueness and clarity in interviews In: The Routledge International Handbook of Sensory Ethnography, ed. Vannini, P. Maraksuela, V. 2024 Beyond the human: a sensory ethnographer's gaze on sport fishing practice In: The Routledge International Handbook of Sensory Ethnography, ed. Vannini, P. Онлайн източници: https://www.youtube.com/watch?v=hKMBcuA1l4M (19.10.2024) https://www.koreatimes.co.kr/www/culture/2024/10/135_384267.html (22.19.2024). https://www.youtube.com/watch?v=5ONBBCvhuv0 (21. 10. 2024). https://www.youtube.com/watch?v=Rla2CH-1aqI&t=2716s (23. 10.2024). https://www.youtube.com/watch?v=Uj_JtEsqFMs&t=1s (09.08.2024). https://www.youtube.com/watch?v=6G1xDZJe7-U (22.10.2024).
Авторски права (c) 2025 https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
В дългогодишните си проучвания на т.нар. индианистки организации авторът анализира причините за големия европейски интерес към коренните жители на Америка, довел до появата на тези групи. Конкретният доклад е фокусиран върху впечатляващ културен феномен, явяващ се такава причина – „белите индианци“. Корените му водят към историята на Северна Америка от XVII, XVIII и XIX в., когато много евро-американци са адоптирани сред различни индиански племена и отказват да ги напуснат не само при възможност за това, но дори и по принуда. Разгледан е импактът на техните истории върху съвременните индианисти, както и върху новото измерение на феномена след края на традиционните „индиански времена“. В канадските гори или на литературното поле съвременни „бели индианци“ се превръщат в извор на вдъхновение за членовете на индианистките организации, мнозина от които виждат и самите себе си като част от същия феномен. Библиография: Книги Кърууд, Дж. О. 1973, Равнините на Абраам – София, Народна култура; 2013, Изток-Запад. Монтен, М. дьо, 1979, Опити, т. I – София, Наука и изкуство. Сат-Ок 1964, 1972, Земята на Солените скали – София, Народна младеж. Сат-Ок, Расулова А. 1976, 1980, Таинственные следы – Москва, Детская литература. Сивата Сова 1975, Приключенията на Сейджо и нейните бобри – София, Народна младеж. Ситън, Ъ. Т. 1968, Ловци в северните гори – София, ЗЕМИЗДАТ. Тодоров, Ц. 1992, Завладяването на Америка – въпросът за другия – София, Университетско издателство Св. Климент Охридски. Юрген, А. 1960, Синята птица. Осиновеният от ирокезите – София, Народна култура. Calloway C., Gemünden G., Zantop, S. (Eds.) 2002, Germans and Indians: Fantasies, Encounters, Projections. Lincoln, University of Nebraska Press. Carter, F. 1976, The Education of Little Tree, New York, Dell Publishing Company. Cartier, J. 2002, Voyages au Canada, Québec, Lux Éditeur. Derounian-Stodola, K. Z. 1998, Introduction, Women's Indian Captivity Narratives, New York: Penguin Books. Drimmer, F. (Ed.) 1985, Captured by The Indians: 15 Firsthand Accounts, 1750-1870, New York, Dover Publications, Inc. Fitzpatrick, A. 2020, Captives and Kin in the Ohio Country, Wheeling, WV, Fort Henry Publications. Fitzpatrick, A. 2016, The White Indians: The Untold Story of the Captives Who Never Came Back, Wheeling, WV, Fort Henry Publications. Grey Owl 1934, Pilgrims of the Wild, London: Lovat Dickson & Thompson. Grey Owl 1936, Tales of an Empty Cabin, London: Lovat Dickson & Thompson. Grey Owl 1932, The Men of the Last Frontier, London, Country Life Ltd. Keely, L. H. 1996, War Before Civilization: The Myth of the Peaceful Savage, Oxford University Press. Rosiak, D. 2017, Biało-czerwony. Tajemnica Sat-Okha, Czarne, Wołowiec. Sat-Okh 1958, Ziemia słonych skał. Warszawa, Czytelnik Seton, E. T. 1903, How Boys Can Form A Band of Indians, Philadelphia, Curtis Publishing Company. Seton, E. T. 1906, The Birchbark Roll of the Woodcraft Indians, Garden City, NY, Doubleday. Seton, E. T. 1904., The Red Book, New York, publ. by the Author. Smith, J. 2010, An Account of The Remarkable Occurrences in The Life and Travels of Col. James Smith During His Captivity with The Indians in The Years 1755-1759, Whitefish, Kessinger Legacy Reprints. Tanner, J., Edwin, J. 1830, A Narrative of the Captivity and Adventures of John Tanner During Thirty Years Residence Among the Indians in the Interior of North America. New York: G. & C. & H. Carvili. Williams, J. 1987, The Redeemed Captive – Returning to Zion, Carlisle, Applewood Books. Материали в сборници и списания Григорова, М. 2019, „Полският индианец“ писателят Сат-Ок – легенда и деконструкция в книгата на Дариуш Рошяк „Бяло-червеният. Тайната на Сат-Ок“ – в STUDIA PHILOLOGICA UNIVERSITATIS VELIKOTARNOVENSIS, Vol. 38/1 – Велико Търново. Кюмюрджиев Л. 2020, Общество “Орловият кръг“ – българският отговор на феномена „индиански групи“ на Стария континент, АНАМНЕЗА, Год. XV, кн. 4. [Няма посочен автор – преводен материал] декември 1979, Живот при индианците – в сп. БТА-Паралели, бр. 52, год. XV, 27-31. [Няма посочен автор] 1996, Первые американцы, Санкт-Петербург, бр. 1 Dubois, D. 1993, Indianism in France in European Review of Native American Studies, 7:1. Hamalainen, R. 1998, “We Are the Mystic Warriors of Finland”: Finish Indianism in European Review of Native American Studies, 12:1. Jehlicka, P. 2008, Indians of Bohemia: The Spell of Woodcraft on Czech Society 1912-2006 in Sport-Ethnie-Nation: Zur Geshichte und Soziologie des Sports in Nationalitatenkonflikten und bei Minoritaten – Baltamannsweiler, Schneider Verlag Hohengehren. Nagy, I. 1993, Indianism in Hungary in European Review of Native American Studies, 7:1. Schuon, F. 1990, The Sacred Pipe in The Feathered Sun. Plains Indians in Art and Philosophy – Bloomington, World Wisdom Books. Taylor, C. F. 1988, The Indian Hobbyist Movement in Europe in Washburn, W.E. & Sturtevant, W.C. (eds.), Handbook of North American Indians, vol. 4: History of Indian- White Relations – Smithsonian Institution Scholarly Press. Turski, B. 1993, The Indianist Groups in the G.D.R. – Development – Problems – Prospects in European Review of Native American Studies, 7:1. White, L. J. 1969, White Women Captives of Southern Plains Indians, 1866-1875, Journal of the West 8. Интернет източници d'Angheria, Pietro M. 1530, De Orbe Novo (на латински език); 1555, London (първо издание на английски език): https://archive.org/details/deorbenovoeightd01angh/mode/2up?view=theater (1.12.2024) Rowlandson, М. 1682, The Sovereignty and Goodness of God: Being A Narrative оf the Captivity and Restoration of Mrs. Mary Rowlandson – Cambridge, Massachusetts: https://www.gutenberg.org/files/851/851-h/851-h.htm (1.12.2024) Seaver, James E. 1824, Narrative of the Life of Mrs. Mary Jemison – Pembroke: https://www.gutenberg.org/files/6960/6960-h/6960-h.htm Vaughan, Alden T., Richter, Daniel K., Crossing the Cultural Divide: Indians and New Englanders, 1605–1763: https://www.americanantiquarian.org/proceedings/44517639.pdf (1.12.2024)
Виртуалните общности и мобилизирането на гражданска активност посредством социалните онлайн мрежи
Изследването си поставя за цел да разгледа виртуалните общности като средище на хора, споделящи обща страст и кауза. Ще се обърне по-специално внимание и на киберпространството като поле за изява и като способ за мобилизиране на гражданска активност. Конкретен обект на проучване е виртуалната група „Свобода за Конопа (и други работи) Social club“. В изследването са разгледани същността и дейността на Фейсбук групата, нейните правила, обвързаните с нея граждански движения и мероприятия. Извършено е теренно проучване, включващо виртуалните и физически прояви на общността. Коментирана е връзката им с цялостната българска действителност. Библиография: Георгиева, Гергана 2018. Човекът във виртуалната общност. В: Медиалог/Medialog, IV, 60-75 Градев, Д. Маринов, А. 2021. Интернет тълпите, София, Университетско издателство „Св. Климент Охридски“ Даулова, Т. 2020. Основополагаща рамка за характеризиране на модели на виртуални общности. В: Сборник с доклади от докторантски семинар №1. Разработки на докторанти от катедра „Медии и обществени комуникации“ – УНСС Дерменджиева, Г. 2007. Нещо като онлайн общности, нещо като психология на виртуалната комуникация, нещо като нищо на света. В: Литературата, II, 17-27 Зиновиева, И. Киряков, М. 2014. Психология на човека във виртуалния свят. В: Годишник на Софийски университет „Св. Климент Охридски“. Философски факултет. Психология, II, 5-18 Илиева, А. 2014. Киберпространството – пространство на сериозното и игровото. В: Сб. „Добре дошли в Киберия! Записки от дигиталния терен“, София, 140-146 Николова, Х. 2021. Дигиталните технологии като арена на демократизация и активизиране на гражданското общество. В: Сб. „Новите реалности и политическата наука“, София, 405-419 Проданов, Х. 2012. Дигиталната политика. Велико Търново, изд. „Фабер“ Спасов, О. 2011. Мобилизиране сега: Партии, граждански движения и нови медии. В: Сб. „Нови медии – нови мобилизации“. София, 284-321 Христова, М. 2017. Интернет като инструмент за заемане на активна гражданска позиция в киберпространството и за мобилизиране на гражданска активност извън него. В: Проблеми на постмодерността, III, 269-296 Davis, A. 2005. Abolition Democracy: Beyond Prisons, Torture, and Empires, New York: Seven Stones Press, 2005. p. 112 Rheingold, Howard. The Virtual Community. www.rheingold.com
Празника „Вдигане на куните“ в село Яврово
Статията представя литийно шествие, извършвано в село Яврово, община Куклен, което се провежда на осмия четвъртък след Великден, или на Спасовден, и е наричано от местните жители Вдигане на куните (иконите). Празникът е с дълголетни традиции, а през 2012 г. е включен в културните празници „Куклен – да претворим традициите“, като част от проект „Куклен на живо“, финансиран с европейски програми. Разглежда се припознаването на празника като древен обичай, както и лично и институционално участие от страна на църковното настоятелство, хора, свързани със селото, гости, читалище, кметска и общинска институции в претворяването на традициите. Библиография: Арнаудов, М. 1943. Български народни празници. София. Арнаудов, М. 1971. Студии върху българските обреди и легенди Т. I, София: БАН Вакарелски, Хр. 1943. Български празнични обичаи. София. Василева, М. 1985. Календарни празници и обичаи. — В: Етнография на България. Т. III, София, 89-139. Зарев,П. 1985. От регионалното към всенародното. — В: Миналото на Яврово, Девин и Манастир. Пловдив. Г. Данов 5-9 Йорданова, К. 2020. Празници и празнуване в началото на XXI в.(по примера на община Баните) – В: Спомен за село. София УИ „Климент Охридски” 39-69 Караджов, В. 2018. Литийни шествия и съвременни градски празници по примера на град Асеновград – В: „Съвременната святост: история, образи, символи, практики“ . Пловдив 2018. 265-274 Карамихова, М. 2020. За традициите днес — В: Градиво за изследване на традициите. Велико Търново. Фабер. 9-26 Ковачева–Костадинова, В. 2005. Накити и християнство през Възраждането — В: Българска етнология бр.3-4. 7-23 Маринов, Д. 1994. Народна вяра и религиозни народни обичаи. София. БАН Николов, Йо. 1985. За типологията на социалистическите ритуали — В: Българска етнология бр.4. 37-46. Петров, П. 1997. Съборът в Радуил. За социалистическата трансформация на един религиозен празник — В: Български фолклор бр.3-4.104-129. Ройдева, Я. 2004. Градът,селото и промяната на празнично-обредната система на българите през втората половина на XX –ти век — В: Проблеми на съвременната етнология 141-179 Фол, В. 2000. Огън и музика София. АИ "Проф. Марин Дринов" Хайтов, Н. 1958. Миналото на село Яврово София. БАН Хайтов, Н. 1985. Миналото на Яврово, Девин и Манастир Пловдив. Г.Данов Янков, А. 2000. Празнични шествия в календара на българите католици от Пловдивско — В: Българска етнология бр.2 .62-67. Интернет източници: Колева, Д. 2021. Празниците при социализма и техните употреби — В: Семинар_BG Брой 20. Когато измисляхме празниците. https://seminar-bg.eu/spisanie-seminar-bg/broy20/789-praznitsite-pri-sotsializma-i-tehnite-upotrebi.html (Последно посетен на 15.11.2024г.) Методиев, М. 2007. Обезличаването на Православната църква от комунистическата държава Сайт Двери на Православието https://dveri.bg/component/com_content/Itemid,100658/catid,120/id,4839/view,article/. (Последно посетен на 15.11.2024 г.) Методиев, М. 2018. Комунистическата държава срещу християнските празници — В: Семинар_BG Брой 20. Когато измисляхме празниците. https://seminar-bg.eu/spisanie-seminar-bg/broy20/788-komunisticheskata-darzhava-sreshtu-hristiyanskite-praznitsi.html (Последно посетен на 15.11.2024 г.) Брошура вдигане на куните https://www.slideshare.net/slideshow/broshura-kunite-1908/14039926 (Последно посетен на 15.11.2024г.) Сайт Куклен на живо. https://live.kuklen.org. (Последно посетен на 15.11.2024г.) Ютуб канал на Георги Филипов https://www.youtube.com/watch?v=zpDdtIMsma0. (Последно посетен на 15.11.2024г.) Схема за безвъзмездна финансова помощ BG161PO001/1.1-10/2010 „Подкрепа за създаване и промотиране на иновативни културни събития” <a href="https://econ.bg/%D0%A1%D1%85%D0%B5%D0%BC%D0%B0%D0%B7%D0%B0%D0%B1%D0%B5%D0%B7%D0%B2%D1%8A%D0%B7%D0%BC%D0%B5%D0%B7%D0%B4%D0%BD%D0%B0%D1%84%D0%B8%D0%BD%D0%B0%D0%BD%D1%81%D0%BE%D0%B2%D0%B0%D0%BF%D0%BE%D0%BC%D0%BE%D1%89-BG161PO001-1-1-102010%D0%9F%D0%BE%D0%B4%D0%BA%D1%80%D0%B5%D0%BF%D0%B0%D0%B7%D0%B0%D1%81%D1%8A%D0%B7%D0%B4%D0%B0%D0%B2%D0%B0%D0%BD%D0%B5%D0%B8%D0%BF%D1%80%D0%BE%D0%BC%D0%BE%D1%82%D0%B8%D1%80%D0%B0%D0%BD%D0%B5-_l.ep_i.372506.html">https://econ.bg/ (Последно посетен на 15.11.2024г.)
Аспекти на локалната идентичност – втората половина на XX - началото на XXI век
В статията се представят първоначалните резултати от теренна работа във връзка с дисертационно изследване по темата за развитието на локалната идентичност в Банско и Разлог в периода от втората половина на XX до началото на XXI век. Тя се отнася до уникалността и самобитността на съответната общност, основана на местната култура, история и социални практики. Проблематиката и изследователските въпроси са с фокус върху това как местните хора разглеждат себе си и какво ги обединява в общност. В статията се анализират икономическите и социални промени, като се обръща внимание на влиянието на туризма, глобализацията и пазара над местната идентичност, и как културата се приспособява в бързо променящата се среда. Използвани са качествени и количествени методи, като работа с архиви, интервюта с местни жители и анализ на културни и социални мероприятия. След преразглеждане на методите и представяне на резултатите се планира извеждане на актуални данни за културната промяна в региона. Основната цел на проучването е да се установят ключовите прояви на съвременната идентичност и механизмите, които движат промяната в общността. Библиография: Балева, Р. 2005. Един живот за Банско. София: УИ "Св. Климент Охридски". Бауман, З. 1999. Глобализацията: Последиците за човека. София: ISBN 9546072257. Маркова, М. 2009. Локалната идентичност в големия град (Етноложко изследване). В: Български фолклор, 3-4, 193-199. Достъпно на: https://www.ceeol.com/search/article-detail?id=15519 (последно посетен на 01.11.2024 г.) Недялкова, А., Бауман, З. и Филипов, Д. 2005. Глобализъм, регионализъм и антиглобализъм. София: Албатрос. Сантова, М. и Мицева, Е. 1996. Банско. Изследвания и материали. София: ПК "Димитър Благоев". Тончева, В. 2013. Локална идентичност – употреби на термина. В: Български фолклор, 2, 153-168. Достъпно на: https://www.ceeol.com/search/article-detail?id=108526 (последно посетен на 19.10.2024 г.) Фукуяма, Ф. 2016. Политически ред и политически упадък. Изток-Запад. ISBN 9786191529520. Онлайн източници: ЗЕМЛЯЧЕСКА СРЕЩА – СЪБОР В СЕЛО ГОСТУН. Достъпно на: https://bansko.bg (3.11.2024 г.) Официален сайт на джаз фестивал в Банско. Достъпно на: https://banskojazzfest.bg/ (3.11.2024 г.) Стратегия за устойчиво развитие на туризма в Община Банско за периода 2022 г.- 2027 г. Достъпно на: https://shorturl.at/ukzbw (последно посетен на 3.11.2024 г.) Приложения: Снимки от личен архив на автора: Курбан по случай Успение Богородично в Банско на 15 август 2024 г. Снимка от събора в село Гостун на 10 август 2024 Концерт на Валя Балканска в Банско 23 август 2024 г.
„Героите“ на Прехода – образът и влиянието на чалга изпълнителите и мутрите в постсоциалистическа България
В края на 1989 г. в България започва преходът от комунизъм и тоталитаризъм към пазарна икономика и демокрация. През първите десет години от него на преден план излизат образите на чалга изпълнителите и мутрите. Настоящото изследване проследява зараждането на двата типажа и взаимовръзката помежду им. Също така се обръща внимание на причините, създаващи предпоставки мутрите и чалга изпълнителите да станат феномен, оказващ влияние върху развитието на България в икономически и културен аспект. Библиография: Василева-Груева, П. 2013. Бяхме борци, сега вече сме бизнесмени – Медийните герои на Прехода. В: Преходът в България – памети и рефлексии. Състав. М. Груев. София: Изд. Сдружение Анамнезис. Василева-Груева, П. 2020. Чалгата като метафора за историята на прехода. В: How To Forget Your Past Fast. Състав. М. Атанасов. София. Воденичаров, П. 2021. За пола, джендъра и сексизма в българската култура и език. В: Езиков свят“ (Orbis Linguarum). Гл. редак. М. Костова-Панайотова. Благоевград, 2021. Дебрюне, Н. 2020. Субкултурата на чалгата/попфолка и преходът. В: Субкултурите като активни субекти на прехода. Състав. Ал. Каракачанов. София: Акад. Изд. „За буквите – О писменехь“ Димов, В. 2009. За чалгата с омерзение и обич. В: Новите млади и новите медии. Редактор/и: Ивайло Дичев и Орлин Спасов. София: Изд. Институт Отворено общество, 2009. Калинова, Ев. И. Баева 2010. Българските преходи 1939 – 2010. София. Райчев, А. Стойчев К. 2008. Какво се случи? Разказ за прехода в България и малко след него. София. Rice, T. 2004. Music in Bulgaria: Experiencing Music, Expressing Culture. Oxford University Press. Онлайн източници: Всички зрелостници от пловдивско училище с двойки на матурата по БЕЛ. (9 юни 2023 г.). В: dir.bg. Извлечено на 21 юни 2023 г. от: Резултати Иван Костов: Аз съм абсолютно свободен! (18 април 2019 г.). В: „Площад Славейков“. Извлечено на 4 декември 2024 г. от: Иван Костов Софи Маринова: Мутрите ме позлатиха! (24 март 2016 г.). В: lifestyle.bg. Извлечено на 20 юни 2023 г. от: Софи Маринова Фолклегендата Джони: Бог ме изцери след тежка катастрофа. (26 юни 2020 г.). В: България Днес. Извлечено на 30 ноември 20204 г. от: Джони
В настоящата статия ще бъдат разгледани запазените паметниците на социализма в Шуменско. Специално внимание е отделено на паметника „Създателите на българската държава“, известен също като „1300 години България“ и на хората с чиято помощ е създаден. Това е архитектурен комплекс, посветен на 1300-годишнината от създаването на българската държава. Монументът е разположен в най-високата част на Дунавската равнина – Шуменското плато – на 450 метра надморска височина и се извисява над град Шумен и е открит тържествено през ноември 1981 г. Библиография: Асман, Ян. 2001. Културната памет. София. Добрев, Д. 2024. Разговор за изкуството. София, 2024. Рикьор, П. 2004. Память, забвение М.,2004. Халбвакс, М. 1996. Колективната памет. София: Критика и хуманизъм, 1996. 26-32.
Навлизане на „модерната“ техника в новоосвободена България
В настоящата статия разглеждам новите тенденции на навлизане на модерната техника като грамофони и радиоапарати в новоосвободена България. Новата технология предизвиква социални и културни промени в традиционното общество. Темата засяга конкретни радиоапарати и грамофони, които са предлагани на свободния български пазар. След Първата световна война започва и собствено производство на подобна развлекателна техника, като конкурентоспособността е динамична и съчетана с множество фактори. Появяват се нови фирми, като „Адмиралъ“, „Бралтъ“, „Родно радио“, „Туланъ“ и др. Библиография: Пейчева, Л. 2008 Между Селото и Вселената: старата фолклорна музика от България в новите времена. София: Академично издателство „Проф. Марин Дринов“,. ISBN 978-954-322-257-5. Цураков, А. 2008 Енциклопедия на правителствата, народните събрания и атентатите в България. София: Книгоиздателска къща Труд, , с. 472 ISBN 978-954-528-790 Klooster, J.W. Icons of Invention: The Makers of the Modern World from Gutenberg to Gates. ABC- CLIO, 2009. Millard, A. America on Record: A History of Recorded Sound. Cambridge University Press, 1995. Интернет източници: Museums Victoria - https://collections.museumsvictoria.com.au/items/1361293 – активен към 10.11.2024г. Русенските радиоапарати БРАЛТ - https://roustchouk.bg/( 10.11.2024г. ) Тулан - https://bg.wikipedia.org/wiki/%D0%A2%D1%83%D0%BB%D0%B0%D0%BD (10.11.2024г.) Българските радиоапарати „Тулан“ от преди век - https://voinaimir.info/2019/10/tulan-bg-radio/ (10.11.2024г.) Радиоапарат Тулан - https://sandacite.bg/%D1%82%D1%83%D0%BB%D0%B0%D0%BD/ (10.11.2024г.) Първите български радиоапарати „Тулан“…- https://bnr.bg/burgas/post/100967695 (10.11.2024г.)
За наименованията kiptî / قبطی / - çingene / چینكانه / - цигани в Османската империя и Р. Турция
Темата за живота, бита и историята на циганите, колкото и да е трудоемка, поради липсата на автентичен изворов материал и ползването на косвени данни, е будила и продължава да буди изследователски интерес. Проблематиката, с която се занимава настоящото изследване, е слабо осветена от изследвачите на циганския етнос както у нас, така и в чужбина, а като привърженик на направлението Исторически позитивизъм смятам, че проучването на миналото на речения етнос трябва да включва и произхода на името, с което пътува във времето и пространството. Поради това задачите на изследването са да проучи произхода, значението, начина на употреба и формиране на названията „Къпти“ и „Чингене“, с които във вековете е именуван и регистриран циганският етнос в османската администрация, и поради каква причина в съвременния турски е предпочетено наименованието Çingene / چینكانه /, а е изоставено Kıptî / قبطی / - Цигани. Библиография: Ерсин, Я. 2023. Социално-демографска структура на Караферските Копти в Османската империя. В: Международно списание за икономика, политика, хуманитарни и социални науки, 6 (2), 2023. Иванова, С. 2012. Щрих от историята на ромите в българските земи в началото на XVI в. В: Население, бр. 3-4. София: БАН, с. 23–52 Марушиакова, Е. Попов В. 2012. Цигани в Източна Европа. Курс лекции. София: Парадигма. Мелиа, Ж. 1929. Мустафа-Кемалъ или Нова Турция. Превод: Ал. Папанчевъ. София: Печатница „Ел. Петковъ“, 1929. Мирчева, К 2003. Циганите в българската словестност през XIX век. В: Балканските идентичности в българската култура. Съставител: Николай Аретов, т. 4, 159 – 182. Фъркова, М. 2012. Ромите на Балканите по време на Османската империя. В: Население, бр. 3-4. София: БАН, 72 – 90. Цюрхер, Е. 2010. Младотурското наследство и изграждането на нацията. От Османската империя до Турция на Ататюрк. Лондон: I.B.Tauris & Co Ltd, с. 232. Kamil, M.1986. Coptic Egypet. Cairo, 1986. Речници: Добрев, И. 2009. Академичен Турско-български речник – 45 375 речникови единици. Под научната редакция на: проф. д-р Иван Добрев. София: РИВА, 2009. Тилковъ, С. 1896. Малъкъ Турско-български рѣчникъ. Издание и печатъ на книжарницата К. Г. Самарджиевъ & С – ие, Солунъ и Прилѣпъ. Солунъ: Скоропечатница на С. Муартори С – ие, 1896. Пешева, Е., А. Махдави, Х. Фиюзи, Р. Мерхаз 2009. Пресийско – български речник. Авторски колектив: Пешева, Е., А. Махдави, Х. Фиюзи, Р. Мерхаз. Под научната редакция на: Иво Панов. София: АИ „Проф. Марин Дринов“. Архив: НБКМ – Ор. отдел, ф, 165 – А, сиг.: D – 522. Интернет източници : KIPTÎLER-TDVİslâmAnsiklopedisi:https://islamansiklopedisi. /https://islamansiklopedisi.org.tr (19.09.2024)
цигани (Kıptî / قبطی / - Çingene / چینكانه /)
Социално-педагогическа технология като форма на педагогическо взаимодействие с родителя от ромски произход
Статията разглежда ролята на родителя в обучението на учениците от ромски произход и взаимодействието между учители и родители, което е важен елемент за подобряване на образователния процес, независимо от етническия произход на обучаващите се. При учениците от ромски произход се наблюдава преждевременно напускане на училище като причините са икономически, социални, културни, образователни и дискриминативни. Освен включването на родителите в образователният процес, преди това учителите трябва да бъде подготвени за работа в интеркултурна среда, като усвояват съвременни форми и технологии на обучение, съобразени със социокултурната ситуация и ценностна ориентация на съвременните ученици. Библиография: Колева, И. 2007. Етнопсихопедагогика на родителя: Етнокултурна образователна практика за взаимодействие с родителя от ромски произход. София Колева, И. 2012. Етнопсихологически модели на образователното взаимодействие. София: РААБЕ. Макариев, П., Й. Нунев 2008. Достъп до образование на етническите малцинства. В: сборник: „Проект от политика към практиката”. Включване на ромското малцинство на местно равнище чрез обучително, административно и информационно въздействие върху общността. Сдружение „Минерва 3000“. София: Изд. „Изток-Запад“. Нончев, А., Мондон, П., Донкова, М., Миленкова, В., Стракова, Л., Русева, Р. 2007. Причини за отпадане на децата от училище в България. София: Изток-Запад. Тоцева, Я. 2000. Опит за конструиране на дидактическа технология в светлината на интеркултурното образование. В: Интеркултурното образование в България – идеал и реалност. София: АКСЕС/ИПИС. Електронни източници: Агенция на европейския съюз за основните права, 2016 г. - Второ проучване на положението на малцинствата и дискриминацията в Европейския съюз Роми — Избрани резултати. Люксембург: Служба за публикации на Европейския съюз, 2018 г – достъпен на: https://fra.europa.eu/sites/default/files/fra_uploads/fra-2016-eu-minorities-survey-roma-selected-findings_bg.pdf (07.12.2024 г.) Министерство на образованието и науката. Доклад за състоянието на сектора за учене на възрастни в България през 2017 година. София, 2018– достъпен на: https://lll.mon.bg/uploaded_files/Doklad_sustoyanie_sektor_za_UV_2017.pdf (07.12.2024 г.). Национален статистически институт. Дял на преждевременно напусналите образователната система и на 30-34 годишните със завършено висше образование – достъпен на https://monitorstat.nsi.bg/bg/StrategyFirstLevel/LevelInfo?StrategyId=4c04a325-d38d-4740-9f37-20ddca2b2b16&levelId=fd509ca7-e005-4395-a2ff-ff19a058b202 (07.12.2024 г.)
работа с родители от етническите малцинства
Моделът за подкрепа на религиозното образование в училище на Пловдивска митрополия от най-ново време
След 1944 г. под лозунгите за отделяне на църквата от държавата тоталитарният режим поетапно изхвърля Църквата и всичко свързано с нея от общообразователното училище, елиминирайки съществуващото до тогава религиозно образование в България. След промените има различни опити за провеждането на религиозното ограмотяване на българчетата, като по-големият успех идва след преодоляване на разкола в БПЦ – БП (2003-2004 г.). От 2007 г. в Пловдивска епархия новоизбраният митрополит започва провеждането на особен модел за подкрепа на религиозното образование в синхрон с официалните институции и позволеното от закона. Той е свързан с финансова, квалификационна и духовна подкрепа за учителите, преподаващи предмета Религия (Православие) в началния етап от образованието в Пловдив и цялата епархия. Настоящият доклад цели обосновката на модела и дискутирането на навременни въпроси, които този успешен опит повдига. Библиография: Василева, Р. 2024. Възможности, организация и ред на поклонничеството в Стария Пловдив. Магистърска теза. София: Богословски факултет на СУ „Св. Кл. Охридски“. Василев, И. 2024. Възможно ли е конфесионалното преподаване на предмета Религия (Християнство – Православие) у нас. В: Мисъл, слово, текст, т. 18(24), (под печат) Димитров Хр. 1930. Психологически основи на религиозното образование. В: ГСУ – БФ, т. 7. с. 358. София. Димитров Хр. 1945. Свещеникът като катехет (Към въпроса за църковен катехуменат у нас). ГСУ – БФ, т. 22. София. Иванова, Т. 2009. Обучението по религия и светският характер на образованието. В: Управление и образование. V (3) с. 114. София. Легкоступ, М. 2014. Религиозното образование днес – типове и подходи в съвременната педагогическата практика. В: Педагогически алманах. В. Търново: Университетско издателство „Св. св. Кирил и Методий” Спасов, Ч. 2020. Един правописен проблем или „как трябва да се пишат словосъчетанията: „Свещеното писание” или „Свещеното Писание“, „Стар завет и Нов завет“ или „Стар Завет и Нов Завет“, поставен в контекста на необходимостта от еднопосочност на педагогическото въздействие. В: Богословска мисъл. София. Чолакова, Н. Василев И. 2024. Пловдивска света митрополия – партньор на училища в епархията в утвърждаване на предмета Християнство – Православие (под печат). В: Александров, А. (ред.). Сборник „Религиозното образование в българското училище“. София: Либрум Онлайн източници: Двери 2023. В Благоевградска област най-много ученици изучават Религия. 17 март 2023. - https://dveri.bg/component/com_content/Itemid,100723/catid,14/id,72195/view,article (10.11.2024) Мюфтийство. „Преподаватели по Религия-Ислям участваха в семинар на Главното мюфтийство“. Официален уебсайт на Главно мюфтийство. https://grandmufti.bg/bg/up-to-date/novini/12629-2024-04-21-13-09-14.html (10.11.2024) „Пловдивска митрополия представи…“. Официален уебсайт на Пловдивска света митрополия, 5.19.2023, http://www.plovdivskamitropolia.bg/6513-2023-05-19-10-08-59.html (11.09.2024). МОН. Инструкция №2 от 23 юни 2003 г. за провеждане на обучението по учебен предмет „Религия“. https://lex.bg/bg/laws/ldoc/2135468724 (11.09.2024).
История на основаването и развитието на училището в село Дъбница
Настоящият текст представя създаването и развитието на първото училище в село Дъбница, община Гърмен и неговата роля в образованието и културната интеграция на местната общност. Село Дъбница е пример за етническо многообразие, като в него съжителстват различни етнически групи. Разгледани са историческите предпоставки и обществените усилия, довели до създаването на училището в началото на 20-ти век, като важен елемент от културното и социално развитие на селото. Анализирано е значението на училището като център за образование и културна интеграция, за осигуряването на качествено образование за децата от различни етнически групи и за изграждането на толерантност и разбирателство сред местната общност. Проучването включва преглед на исторически документи, архиви и интервюта с местни жители, които предоставят ценна информация за процеса на създаване и развитие на училището. Изследването подчертава важността на образованието за културната интеграция и социалното развитие на с. Дъбница. Библиография: Авторски колектив, Град Гоце Делчев. Из миналото на града и района. София, 1988. Авторски колектив, Миналото през погледа на нашенци. 2003. Белчева, М. 1996 Тържества в село Дъбница. В: Вестник „ Читателско дело“, 21 май, с.1. Георгиева, Цв. 1994 Връзки на съвместимост и несъвместимост между християни и мюсюлмани в България. София. Енциклопедия „Пирински край“, том I. Благоевград, 1995. Попов, А 2018 Какво ли не видях и преживях. София Терзиева, К. 1996. Училището в село Дъбница празнува своя 70-годишен юбилей. В: Вестник „Струма“, 21 май, с.1. Архивни единици: ДА – Благоевград, ф. 44 , 1944- 1984. ДА- Благоевград, фонд 42 к., папка 1, 1924-1947 г. ДА- Благоевград, фонд 42 к., папка 1, 1924-1947 г. ДА- Благоевград, фонд 42 к., папка 2, 1924-1947 г.
Статията представя начален етап от проучването върху дисертационна теза на тема: „Балнеолечението в България през XX век. Социални и културни аспекти“. За основа на анализа са използвани преди всичко архивни източници от края на XIX и началото на XX в. Изследват се процесите на изграждането на модерното обществено здравеопазване като част от общия процес на модернизация, съпътстващ изграждането на Новата българска държава след Освобождението, с конкретен фокус върху балнеолечението. За отделни илюстративни случаи са подбрани Кюстендил и Сапарева баня. Библиография: Дайски, Ал. 1977. Балнеология. София: Медицина и физкултура. Димитрова, Зл. 2017. История на болничното дело и болничната фармация в България. В: Годишник по болнична фармация, I, 2015 №1, с. 7-16. Варна Енциклопедия на дарителството. 2024. – достъпна на https://daritelite.bg/entsiklopedia/ (05.12.2024) Михайлова, Е. 2013. Болнично дело и здравеопазване в българските земи (1856-1878). Автореферат за присъждане на образователна и научна степен доктор. Софийски университет „Св. Кл. Охридски“. София. Официален сайт на община Кюстендил – https://kyustendil.bg/index.php?lang=bg (5.12.2024) Терзиев, В.К. 2023. Здравната просвета в българското общество 1856-1878 г. София. - http://unilib-dspace.nasledstvo.bg/ (5.12.2024) Янкуловска, С. 2020. Развитие на здравеопазването и здравното законодателство в България. Поредица от Лекции. Медицински университет-Плевен. – достъпно на (04.11.2024 г.): http://www.mu-pleven.bg/ Използвани архивни единици: ЦДА, ф. 2028к, инв. оп. 1, 5листа, 1939-1993г. ЦДА, ф. 372, оп. 1 , арх. ед. 1, 2, 3. 1881-1954г. ЦДА, ф. 177 к, оп. 4, а.е. 93, л. 1–10. ДА–София, ф. 994 к, оп. 2, а.е. 113, л. 1–212; а.е. 114, л. 1–62; оп. 14, а.е. 1, л. 6 Държавен архив Кюстендил – ф.535, оп. 1, арх. ед. 1, 23. , 1958-1964г. ; фонд 535, опис 2, арх. ед. 5, 12, 13., 1965-1973. Държавен архив Кюстендил – ф.590, оп. 1, арх. ед. 1, 5, 6, 14, 26, 34, 38, 40, 42., 1955-1965г.; ф. 590, оп. 2, арх. ед. 1, 2, 3., 1966-1970г. НА–БАН, ф. 1 к, оп. 2, а.е. 1155, л. 1; ф. 5 к, а.е. 1; БИА–НБКМ, ф. 160, а.е. 1
Белоградчишкото въстание от 1850 г. и причините за избухването му през призмата на обичайното ни право
Белоградчишкото въстание от 1850 г. е известно в литературата и като Видинско въстание, Въстанието на селяните от Северозападна България, а според мнозина турски историци и като въстание, породено от режима на „господарлъка” във Видинско. Въстанието е следствие от неблагоприятните социално-икономически взаимоотношения, настъпили след реформите в Османската империя и акцентът в научния доклад е поставен върху причините, довели до избухването на Белоградчишкото въстание, което е първото най-мащабно организирано събитие срещу Османската власт в българската история от първата половина на ХІХ в. Библиография: Данова, Н. 1993. Неофит Бозвели и Гръцкото просвещение. – В: Неофит Бозвели и българската култура. София: Издателство на Българската Академия на науките. Димитров, С. 1972. Въстанието от 1850 г. в България. София: Издателство на Българската Академия на науките. Козелек, Р. 2002. Пластовете на времето. София: Дом на науките за човека и обществото Маринов, Д. 1995. Българско обичайно право. София: Академично издателство „Марин Дринов”. Митев, Пламен. 2012. Българско възраждане (лекционен курс). София: Стандарт. Смоховска-Петрова, В. 1964. Неофит Бозвели и българският църковен въпрос. София: Издателство на Българската Академия на науките. Стоянов, И. 1999. История на Българското възраждане. Велико Търново, Абагар. Тафрова, М. 2010. Танзиматът, вилаетската реформа и българите. Администрация на Дунавския вилает (1864-1876). София: Гутенберг. Тошев, Б. 2021. “Участвал ли е Пишурка в Белоградчишкото въстание”, достъпно на (14.11.2024): https://bvtoshev.wordpress.com/ Inalcik, Halil. 1992 Tanzimat ve Bulgar Meselesi. İstanbul: Eren Yayıncılık. Inalcik, H. 1943 Tanzimat ve bulgar meselesi. Ankara. Pinson, M. (1975) Middle Eastern Studies (London), Vol. 11, No 2 (May, 1975). Skene, J.H. (1854) The Danubian principalities, the frontier lands of the Christian and the Turk. In two volumes. Vol. I. London: RichardBentley.
Следвоенните режими в България и Румъния
The path of the post-war settlement with the former Nazi satellites from Eastern Europe is marked by the requirements of the Yalta Declaration for a Liberated Europe for the establishment of representative governments comprised of all democratic elements in these countries. In this respect, the coalition governments of Bulgaria and Romania, established at the end of the summer of 1944, faced the gravest problems in terms of their recognition by the western powers which naturally impeded the conclusion of their peace treaties. The authorities in the USA and Great Britain, two of the main allies in the anti-Nazi coalition, viewed Bulgaria and Romania as mere Soviet tools and did not recognize the democratic character and the representativeness of their governments, a fact which delayed their international recognition and the threatened the delay of the conclusion of peace treaties with them. In the course of the negotiations on the procedure for the elaboration of peace treaties with the former satellites of Nazi Germany, the American government dispatched the journalist Mark Ethridge as an independent observer to Bulgaria and Romania with the task to present a report in which to assess whether the governments in Sofia and Bucharest are sufficiently representative. Along with a brief biographical account of the American journalist, this article will present Ethridge's main findings and the political ramifications of its report. The morphing of his fact- finding mission into a fully-fledged diplomatic effort and an attempt to influence the internal political scene of the two countries against the background of Soviet political dominance in them is also analyzed. Further, the paper will give an account of the analysis provided by Ethridge with regards to the similarities and differences between the regimes in Bulgaria and Romania. Библиография: Статии, студии, монографии и мемоарна литература: Баева, И., Е. Калинова. Следвоенното десетилетие на българската външна политика (1944 – 1955). С., 2013. Жигня, К. Империалистическая политика США и Великобритании в отношении Болгарии и Румънии (1944 – 1947 гг.). Кишинев. 1981 г. Пинтев, С. България в британската дипломация 1944 – 1947. С. 1998 Чърчил, У. Мемоари. Т. 6 Триумф и трагедия. С. 1995. Churchill, W. Memoirs. Triumph and Tragedy. S. 1995. Из хроники исторических дней 1. мая 1944-6. марта 1945 гг. Volume 48 of Bibliotheca historica Romaniae: Etudes Rieber, А. “The Crack in the Plaster: Crisis in Romania and the Origins of the Cold War,” Journal of Modern History 76.1 (March 2004), pp. 62–106. Stone, D.R. The 1945 Ethridge Mission to Bulgaria and Romania and the Origins of the Cold War in the Balkans. In: Democracy and Statecraft Vol. 17 (2006): 93 – 112 Архивни сборници и масиви: Архив внешней политики Российской Федерации – Фонд 06 Алдошин, В.В, Ю.В. Иванов, Семенов, В.М, Советско-Американские Отношения 1945 – 1948 (ред. Севостьянов, Г.Н.), М. 2004 Техеран, Ялта Потсдам. Трето допълнено издание. Партиздат. София, 1972 Централен Държавен Архив - Фонд 146 Б, Опис. 2 Wilson Center Digital Archive. Yalta Conference Agreement of a Liberated Europe. https://digitalarchive.wilsoncenter.org/document/yalta-conference-agreement-declaration-liberated-europe Foreign Relations of the United States (FRUS): Diplomatic Papers, 1945, Europe, Vol. V Foreign Relations of the United States (FRUS): Diplomatic Papers, 1945, Europe, Vol. IV
Атомната сила в американските антикомунистически филми от 60-те години
The purpose of this paper is to connect the basic Cold war’s elements, such as East – West confrontation, possibility of World War Three and cinema, to represent an authentic picture of 1960s society’s anxiety. Atomic power is a basis for an armament race and the following modernization in the Capitalist and Communist countries. The super power leaders’ must maintain a constant connection between themselves in order to avoid atomic Armageddon. The next step is to initiate a peaceful cooperation between the Americans and the Soviets. Cinema gives an opportunity for everyone around the world to learn new knowledge in an unconventional way. After that, they can express opinion based on experience and sometimes even on propaganda and educational movie content. The phenomenon of “atomic cinema” is set, which can be included in several film categories, because atomic bomb can affect life in all dimensions. The case study of two movies “Fail-safe” and “Ice Station Zebra” is important to illustrate paranoia and tensions during and after the Cuban missiles crisis. Protagonists’ choices and actions reflect not only in immediate conflict between them, but also on the world around them. Fantasy and reality couldn’t be easily distinguished, because of the specific relationship between cinema and life itself. Библиография: Властанова, Магдалена. “Dr. Strangelove or: How I learned to stop worrying and love the bomb – Комунизмът като реална или имагинерна заплаха за САЩ през 60-те години на XX век.” Анамнеза, Год. XV, кн. 4, (2020): 28-43. Address Before the General Assembly of the United Nations on Peaceful Uses of Atomic Energy. New York City. December 08, 1953. The American Presidency Project. (27.01.2023) https://www.presidency.ucsb.edu/documents/address-before-the-general-assembly-the-united-nations-peaceful-uses-atomic-energy-new Adler, Renata, Vincent Canby, Howard Thompson. “The Screen: ‘Ice Station Zebra’ at the Cinerama.” The New York Times, (21 December 1968). (02.01.2023) https://www.nytimes.com/1968/12/21/archives/the-screen-ice-station-zebra-at-the-cinerama.html An Act for the Development and Control of Atomic Energy. August 1, 1946, Pub. L. 79–585. Atomic Energy Act of 1954. 30 August 1954. Pub. L. 83-703. Cantelon, Philip L., Richard G. Hewlett, Robert C. Williams (eds.). The American Atom: A Documentary History of Nuclear Policies from the Discovery of Fission to the Present. Philadelphia: University of Pennsylvania Press, 1991. Collins, Austin. “Watching Fail Safe at the End of the World.” Vanity Fair. (8 May 2020.) (07.01.2023) https://www.vanityfair.com/hollywood/2020/05/shut-in-movie-club-fail-safe-coronavirus DeRosa, John P. Narrativized Strategic Choice. Maryland: Rowman & Littlefield, 2020: 52-55. Ebert, Roger. Ice Station Zebra. Review. (21 April 1969). (02.01.2023) https://web.archive.org/web/20151001131743/http:/www.rogerebert.com/reviews/ice-station-zebra-1969 Ebiri, Bilge. “Fail Safe: Very Little Left of the World.” Criterion. (29 January 2020). (26.01.2023) https://www.criterion.com/current/posts/6801-fail-safe-very-little-left-of-the-world Espinal, Megan. “Fail safe 1964, 2000.” Saturday Evening Post. (22 February 2013). (24.01.2023) https://www.saturdayeveningpost.com/2013/02/fail-safe-1964-2000/ Fail Safe. Sidney Lumet. American Film Institute. (06.01.2023) https://catalog.afi.com/Catalog/moviedetails/22481 Harpole, Charles Henry. History of the American Cinema. California: University of California Press, 2003: 169-185. Ice Station Zebra. John Sturges. American Film Institute. (06.01.2023) https://catalog.afi.com/Catalog/moviedetails/22940?fbclid=IwAR3A_lotiIrz9Kt7W2-Z73JFLhOgLaHi7nYWgStXzuYjXCWD7pjIy6xBbro Jacobs, Robert. “Radiation as Cultural Talisman: Nuclear Weapons Testing and American Popular Culture in the Early Cold War.” The Asia Pacific Journal, Vol. 10, Issue 26, № 1, (17 June 2012). Jacobs, Robert, Mick Broderick. “Nuke York, New York Nuclear Holocaust in the American Imagination from Hiroshima to 9/11.” The Asian Pacific Journal, Vol. 10, Issue 11, № 6, (5 March 2012). Kotlowitz, Robert. “Performing Arts. Ice Station Zebra.” Harper’s Magazine, Vol. 238, (January- June 1969): 374. Miller, Byron S. A Law is Passed – The Atomic Energy Act of 1946. The University of Chicago Law Review, Vol. 15, № 4, 1948. National Committee for a Sane Nuclear Policy (SANE). The Martin Luther King, Jr. Research and Education Institute. Stanford University. (06.01.2023) https://kinginstitute.stanford.edu/ Nuclear Test Ban Treaty. 5 August 1963. John F. Kennedy Presidential Library and Museum. (26.01.2023) https://www.jfklibrary.org/learn/about-jfk/jfk-in-history/nuclear-test-ban-treaty Orwell, George. “You and the Atomic Bomb” Tribune, (October 19, 1945). (24.01.2023) https://www.orwell.ru/library/articles/ABomb/english/e_abomb Seed, David. American Science Fiction and the Cold War: Literature and Film. London: Routledge, 2013: 1-14. Shapiro, Jerome F. Atomic Bomb Cinema: The Apocalyptic Imagination on Film. New York: Routledge, 2002. Sherrod, Robert (ed.) “Fail-Safe by Eugene Burdick” Saturday Evening Post, vol. 235, № 36, (13 October 1962). Sherrod, Robert (ed.) "Fail-Safe" Part Two by Burdick & Wheeler.” Saturday Evening Post, vol. 235, № 37, (20 October 1962). Sherrod, Robert (ed.) “Fail-Safe-conclusion (Burdick)” Saturday Evening Post, vol. 235, № 38, (27 October 1962). Smith, Austin. “Clooney’s ‘Fail safe’ Fails – in Spite of Success. Live Cold War Drama Has no Point Today.” New York Post, (April 10, 2000). (04.01.2023) https://nypost.com/2000/04/10/clooneys-fail-safe-fails-in-spite-of-success-live-cold-war-drama-has-no-point-today/ Suid, Lawrence H. Guts and Glory: The Making of the American Military Image in Film. Kentucky: The University Press of Kentucky, 2002. Treaty on the Non-Proliferation of Nuclear Weapons (NPT). 1968. United Nations. (27.01.2023) https://www.un.org/disarmament/wmd/nuclear/npt/ Variety Staff. “Ice Station Zebra.” Variety, (31 December 1967). (02.01.2023) https://variety.com/1967/film/reviews/ice-station-zebra-1200421623/ Windrum, Ken. From El Dorado to Lost Horizons: Traditionalist Films in Hollywood Renaissance 1967-1972. Albany: State University of New York, 2019: 51-73.
Печатните издания на Илинденската организация в историографията на РСМ
This article analyses the monograph of the historian from the Republic of North Macedonia Vera Gosheva, who tries to present the history of the Ilinden organization in Bulgaria (1921-1947). Attention has been drawn to the parts in which she writes about the editions of the organization of the veterans of Macedonian-Adrianople revolution. The main criticism revolves around the ethnic character of the Macedonian population and the leaders of the organization, which the author presents in sharp contrast with the publications themselves. Библиография: Гошева, В. Илинденската Организација (1921-1947). Скопје 2004 Гребенаров, Ал. Илинденската Организация (1921-1947). - Сборник Доклади – 100 години от Илинденско-Преображенско въстание (1903), Парадигма, С. 2005 Илинден за Македонците, в. „Илинденски лист“. Издание на ръководното тяло на Илинденската организация, София, 2 август – Илинден, 1936 г. Йовков, Ар. „Нашата кауза”. в. „Илинден“. Брой 5, год. 2. София, 5 февруари 1922 г. Македония. Сборник от документи и материали., София: БАН, 1978, с. 794; Николов, Б. ВМОРО Псевдоними и шифри. 1893 – 1934. София: Летера 1999 Мисирков К. – „Защо?“, в. Илинден. Орган на бившите македоно-одрински революционери, год. III, бр. 15, София, 15 април 1923 година Мисирков К. „Сърбите и солунското поле“, в. „Илинден“, год. IV, бр. 15, София, 14 ноември 1924 г. Мисирков, К. – „Противоядие“, в. „Пирин“, бр. 15, год. II, София, 20 януари 1924 г. Мисирков, К. - Народността на македонците. в. „20 юлий. Македоно-одрински лист“, год. I, бр. 5, София, 11 май 1924 г. Мисирков, К. ИДО и Македония на Македонците. в. „20 юлий. Македоно-одрински лист“, год. I, бр. 14, София, 13 юли 1924 г. Мисирков, К. Крали Марко в. Илинден. Орган на бившите македоно-одрински революционери, год. III, бр. 12, София, 25 март 1923 г. Мисирков, К. Св. Сава – Сръбска слава, в. Пирин. Македоно-одрински лист, год. II, бр. 17, София, 3 февруари 1924 г. Мисирков, К. Сръбски сметки и софизми. в. Пирин, 4 ноемврий 1923 г. Мисирков, П. К. Македонска култура, в. „Пирин“ 21 октомврий 1923 г.; Мисирков, К. „Песимизъмъ и оптимизъмъ“, в. „Илинден“ 2 март 1923 г. Списание „Илюстрация Илинден“, 1927 – 1944 г.
Идеята за конгрес на Демократическия сговор през 1931–1932 г. – пътят към разцеплението
This article is devoted to the growing infighting within the Democratic Alliance (DA) after the defeat in the 1931 election and to the fact that those disputes deeply affected the process of organizing the party's long-awaited first regular congress. The author also seeks explanation for the perception of certain figures among the more prominent figures in the DA about the role of the congress in the future of the organization and thus the article follows the attempts of some of them to manipulate the local subdivisions of the party before the big meeting in Sofia. In addition, the author seeks to find the reasons for the repeated postponement of the convening of the party forum and to explain how the splitting of the party and the exit of Alexander Tsankov and his supporters was not a surprise, but a carefully prepared act on the part of the former prime minister and his associates. Библиография: Петрова, Д. Александър Цанков и неговата партия (1932-1944 г.), София, 2011 Божинов, В. Андрей Ляпчев. С., 2006 Божинов, В. Земното кълбо не престава се върти, ако ние и да спим, София, 2005 В-к Свободна реч В-к Демократически сговор В-к Народ В-к Слово В-к Пряпорец В-к Мир В-к София В-к Утро В-к Зора В-к Демократически сговор (Цанков) В-к Демократически сговор (Ляпчев) В-к Земеделско знаме В-к Устрем ЦДА, ф.252К ЦДА, ф.135К ЦДА, ф.27К
Двата големи външни заема, получени от Царство България при управлението на Андрей Ляпчев
This article follows the attempts of the Bulgarian government led by the Prime Minister Andrey Lyapchev to solve the everlasting refugee crisis, caused by the provisions of Treaty Of Neuilly-sur-Seine from 1919 which forced the Kingdom of Bulgaria to cede several territories whose main population were Bulgarians. Aside from that, one of the most pressing issues that Lyapchev’s cabinet had to address was the financial situation of the country which was continually unstable since the First World War ended. Thus came the idea to seek help from the League of Nations’ Financial Committee which was asked to fund Bulgaria with a loan intended to help the country to create adequate conditions for the waves of refugees that continued to arrive from the ceded lands to be settled. After this loan was granted and 1926 and executed successfully, in 1928 Bulgaria asked the League of Nations to grant another loan to the country which was planned to help stabilizing the financial situation and the state of the Kingdom’s national currency. The main focus of the article are the negotiations for those loans – the Refugee loan of 1926 and the Stabilization loan of 1928 both of which were instrumental for the successful attempts of Lyapchev’s consecutive cabinets to improve the overall socio-economic state of the country. Библиография: Косев, Д., Управлението на Андрей Ляпчев (1926-1931), София, 2019 Димитров, Ил., Българо-италиански политически отношения 1922 – 1943, София, 1996 Божинов, В., Земното кълбо не престава се върти, ако ние и да спим, София, 2005 Стателова, Ел. Грънчаров Ст., История на Нова България 1878 – 1944, София, 1999 Божинов, В., Андрей Ляпчев, София, 2006 Стeнографски дневници на XXI ОНС Държавен вестник В-к Пряпорец
Иларион Ловчански – несъстоялият се български екзарх
In this text we are trying to restore the life and achievements of an Orthodox priest, and particularly his participation in Bulgarian National Church Movement. Having chosen to join the leaders of the religious struggle, Ilarion of Lovech soon started playing a major role in organizing the newly established ecclesiastical institutions and their first steps with regard to solving the issue of the future Bulgarian exarch. Though his spiritual leadership withered on the vine, the bishop remained in history as a unifier of Bulgarian congregation, whose destiny reflected all the aspirations and hardships of the time. Библиография: Бонева, В. Иларион Макариополски. София, 2022. Кирил Митрополит Пловдивски. Натанаил митрополит Охридски и Пловдивски. София, 1952. Минчев, Й. Иларион Ловчански и Кюстендилски - живот и дейност. Велико Търново, 2021. Митев, П. Българското възраждане. София. 2012. Радев, С. Македония и Българското възраждане. София, 2013. Радивоев, М. Време и живот на Търновския митрополит Илариона. София, 1912. Симеон митрополит Варненски и Преславски. Съчинения. Т.1. Църква и история. София, 2011. Тодев, Ил. Д-р Стоян Чомаков. София, 2003.
Българо–византийският мирен договор от 681 г. в историографската традиция
This article aims to trace the main publications that concern the issue of the year of the conclusion of the first Bulgarian-Byzantine peace treaty. Although 679 AD was initially considered as such, since it is indicated by the main chronological source – The Chronography of Theophanes the Confessor, it was quickly rejected after an error was found in his chronology for the period 6102 AM – 6265 AM (609/10 AD – 772/73 AD). Since then, researchers’ attention has focused on 680 and 681 AD. Those who maintain the opinion that the treaty was signed in 680 AD use as an argument the fact that both Theophanes and the others Byzantine chroniclers, who wrote on the matter, state that the treaty was signed before the convocation of the VI Ecumenical Council (November 7-th 680 AD). The supporters of 681 AD cite as their main argument the speech of the Syrian presbyter Constantine of Apameia, who openly criticized the organizers of the council that if he was admitted to the council meetings earlier and heard, the empire would not have suffered the defeat in the war with Bulgaria earlier that year. This information from Constantine of Apameia gives M. Voinov a reason to define two periods in the Bulgarian-Byzantine war: 1) the spring-autumn of 680 AD, when Bulgarians began their raidings on the imperial lands, defeated the army of Constantine IV in the battle of Ongal, and began to conquer Moesia; 2) spring-summer of 681 AD, when, after arranged his relations with the Slavic tribes, located in Moesia, Asparuch began to devastate the Byzantine possessions in Thrace. Unable to oppose him, the emperor forced himself to conclude a peace treaty with him, obliging himself to pay him an annual tribute. This thesis of his is accepted, both by most researchers and by the author of the present article. Библиография: Georgius Cedrenus, Compendium Historiarum, Tomus Prior, editio Immanuele Bekkero, Bonnae, 1838. Leonis Grammatici, Chronographia, editio Immanuelis Bekkeri, Bonnae, 1842. Nicephori Archiepiscopi Constantinopolitani, Opuscula Historica, edidit Carolus de Boor, Lipsiae, 1880. Sacrorum Conciliorum Nova, et Amplissima Collectio, XI, editio Joannes Dominicus Mansi, Florentiae, 1765. Theophanis, Chronographia, Vol. 1, recensuit Carolus de Boor, Lipsiae, 1883. Bury, John. B. A History of the Later Roman Empire. From Arcadius to Irene, Vol. 2, London, 1889. Ангелов, Димитър. Образуване на българската народност. София, 1971. Ангелов, Димитър и Примов, Борислав. „Създаването на българската държава и нейното значение в историята на Европа.“ Славянска филология, 14 (1973): 5 – 32. Бешевлиев, Веселин. Първобългари. История. София, 1984. Бурмов, Александър. „Създаване на българската държава.“ В Избрани произведения в три тома, І, 127 – 136, София, 1968. Войнов, Михаил. „За първия допир на Аспаруховите българи със славяните и за датата на основаването на българската държава.“ Известия на института за българска история, VІ (1956): 453 – 476. Гюзелев, Васил. „Хан Аспарух и образуването на българската държава.“ Военноисторически сборник, 4 (1981): 29 – 48. Державин, Николай. История на България., І, София, 1946. Дринов, Марин. „Поглед върху произхождението на българския народ.“ В Съчинения на М. С. Дринов, І, под редакцията на Васил Н. Златарски, 1 – 69, София, 1909. Златарски, Васил Н. История на българската държава през средните векове., І, ч. 1 – Епоха на Хунобългарското надмощие, София, 2007. Иречек, Константин. История на българите. София, 1978. Кулаковский, Юлиан А. История Византии., ІІІ, Санкт Петербург, 1996. Мутафчиев, Петър. История на българския народ. София, 1943. Острогорски, Георгий. История на византийската държава. София, 2013. Острогорски, Георгиje. „Теофанова хронологиjа у VІІ и VІІІ веку.“ В Собрана дела Георгиja Острогорског, 3, уредник Живорад Стоjковиh, 225 – 269, Београд, 1970. Петров, Петър. „Към въпроса за образуването на българската държава.“ Славянска филология, 5 (1963): 89 – 112. Петров, Петър. Образуване на българската държава. София, 1981. Соколов, М. Изъ древней исторiи болгар. Санкт-Петербург, 1879. Трифонов, Юрдан. „Известието на сирийския презвитер Константин за Исперихова победа над Византийците.“ Известия на историческото дружество в София, ХІ – ХІІ (1931 – 1932): 199 – 215. Цанкова-Петкова, Геновева. „Бележки към началния период от историята на българската държава.“ Известия на института за българска история, V (1954): 319 – 346.
Руската геостратегия на Балканите и разделителната линия Изток – Запад, XVIII–XIX в.
The presence of Russia in the Balkan geopolitical scene has deep-rooted traditions. Throughout different historical periods, its relationship with the Balkans and interactions with other Great Powers have proven to be a key factor in shaping the fate of the region's states, as well as influencing changes in their political borders, state structure, economic development, and cultural progress within their respective national states. In the struggle for geopolitical and economic supremacy over the "Balkan geopolitical knot," Russia's interests in the 18th and 19th centuries primarily clashed with those of the Ottoman Empire and Austria-Hungary. Initially, perceptions of the West and the East depend on the postulates of development in the civilizational relations of the Eurasian continent, which determine the differences between its western and eastern parts. Gradually, their socio-cultural, ideological, and geopolitical characteristics are recognized as the primary indicators for the division along the West-East axis. This model for structuring the world is carried out not one hundred percent geographically, but mostly on a cultural principle (which, of course, does not deprive it of its geographical identity). These spaces—the East and the West—should not be viewed as two main, homogeneous, let alone identical entities, as the notion of them should not exclude their complex internal structure, predetermined by historical events in the mentality-civilizational sense of the geopolitical worlds and the various forms of self-identification and identification of the communities inhabiting the Balkan Peninsula. It is precisely the circumstances leading to these self identifications in the Balkan area that are crucial for understanding the contemporary spatial relations between the West and the East. Two significant civilizational boundaries pass through the Balkans—the one between Orthodoxy and Catholicism on one side and between Christianity and Islam on the other. There is a disintegration of national and local cultures, in terms of the ethnic diversity in the region. The characteristic phenomenon created by the processes of the disintegration of the Ottoman Empire is precisely Balkanization. In the context of its manifestation in various forms of division and the formation of hostile sentiments among unstable neighboring national states in the 17th century, Russia's interest in the Balkans is primarily directed towards expanding its territory and influence, with Balkanization fitting well within this goal. The Russian Empire is still in its early stages and seeks to establish a strong presence in the region. The Balkans, situated at the crossroads of Europe and Asia, offer Russia a strategic "gateway" to the Mediterranean Sea, which is crucial for its further maritime ambitions. Furthermore, Russia's interests in the region are motivated by the presence of Slavic Orthodox Christians. In the 18th century, with the emergence of the Eastern Question, a peculiar change in the balance of power in the Balkan Peninsula and Eastern Europe occurs. The Eastern Question, defined as a "complex problem with various aspects—political, military, strategic, economic, social, religious, and cultural" (Parev, 2018, p. 23), becomes a turning point for the Balkans as it significantly contributes to the division of the region between the East and the West in political, ethno-cultural, and psychomental aspects. The relations between the Great Powers influence the peoples living in the Balkans, as their interests often clash with the aspirations of the local population for independence and self- determination. The Great Powers definitely pursue their own interests at the expense of the local population, which leads to unrest, conflicts, and tension in the region. Russian diplomacy in the Balkans is characterized by a combination of military force and political maneuvers. The desire to establish and maintain a "buffer zone" between the Ottoman Empire and the rest of Europe remains as a guiding principle. It is not coincidental that Bulgaria and its neighboring young national states are at the center of attention, both in Russia's geopolitical strategy for the Southeast European region and in terms of cultural historical and mental divisions along the East-West axis. The Russo-Turkish War of 1877-1878 fueled Russia's ambitions in the following decades, as the country pursued an intensified policy of "Pan-Slavism" aimed at uniting all Slavic peoples under Russian leadership. With the decision of the Berlin Congress for the regions of Macedonia, Adrianople, and Bosnia to remain within the boundaries of the Ottoman Empire, significant problems arose in the Eastern Balkans from 1878 to 1914. The Balkan Peninsula played a strategic role for the Russian Empire in terms of economic ties, transportation, and communications. During the 19th to the early 20th century, Russia, due to its economic and military-technical challenges and its lag in armament compared to other European powers, sought to maintain the status quo imposed by the Berlin Treaty. Regardless of its cautious behavior, Russia aimed for dominance in bilateral relations with Balkan peoples based on their Orthodox and Slavic backgrounds. The duality in Russia's geostrategic line only emphasizes its lasting interests in the region, which are directed towards the future. Russia uses existing traditional cultural, ethnic, and historical connections as a basis for creating a Balkan Slavic union. However, this endeavor proves to be impossible considering the strategic and conceptual aspirations of the Balkan peoples. The duality in Russian policy towards Bulgarian-Turkish relations aims to preserve the status quo on one hand, while on the other hand, it seeks to control all issues related to Macedonia and prevent agreements between the Ottoman Empire and the Principality that could lead to the creation of a large state in close proximity to the straits. The objective circumstances and geopolitical interests of Russia outlined in the discussed period largely persist in the period before, during, and after the First World War, despite historical upheavals. These interests continue to exist during the periods of the Second World War and its aftermath as lasting Russian interests in the region, convincingly demonstrating that, although modified, the Russian geopolitical strategy firmly establishes itself in the Balkans. Библиография: Костов, Александър. Транспорт и съобщения на Балканите 1800-1914. София: УИ "Св. Климент Охридски", 2017 Кръстев, В., Михайлов, В. Регионални геополитически изследвания. София: Стено, 2010 Лалков, М. България в балканската политика на Австро-Унгария 1878-1903. София: УИ "Св. Климент Охридски", 1993 Орбини, Мавро. Наследството на царството на славяните. София: Дамян Яков, 2012 Палангурски, М. България в балканската политика на Русия 1899 – 1903. В. Търново: УИ „Св. св. Кирил и Методий”, 2005 Попов, Р. Балканската политика на България 1894-1898. София: БАН, 1984 Първев, Иван. Балканите между две империи: Хабсбургската монархия и Османската империя (1683 - 1739). София: УИ "Св. Климент Охридски", 1997 Саздов, Д. Демократическа партия в България 1887-1908. София: Наука и изкуство, 1987 Стефанова, С. (съст.) Международни актове и договори 1648 – 1918 г. София: Наука и изкуство, 1958 Фотиаду, С. Мечката в овча кожа, която ни се представя за православна, иска да ни изяде“: Гръцките възприятия за Русия по време на Балканската криза (1875–1878 г.). – В: Русия: Погледи от Балканите. София: БАН, 2023, с. 143 – 164; Bolton, M. The First Russo-Turkish War, 1768-1774: An Inquiry into the Causes, Course and Effects of Russia's Intervention in the Turkish War of National Liberation. London: Oxford University Press, 1930 Clogg, R. A Short History of Modern Greece. Cambridge: University Press, 1992 Gerolimatos, Andre. The Balkan Wars: Conquest, Revolution and Retribution from the Ottoman Era to the Twentieth Century and Beyond. Basic Books, 2008 Lieven, Dominic. Empire: The Russian Empire and Its Rivals. New Haven, Yale: University Press, 2002 River, Charles. The Serbo-Bulgarian War, 1885: The History and Legacy of the Conflict That Led to Bulgaria's Independence from the Ottoman Empire Stojanovic, T. Balkanski svetovi: Prava i poslednja Evropa. Beograd: Equilibrium, 1997 Косик, В.И. „Русская политика в Болгарии“ Москва, 1991 Парашкевов, Пламен. Западът и Изтокът като географски и ментални конструкции. // Балканите - език, история, култура, III, 2013, № 1, с. 527 – 532. http://journals.uni-vt.bg/balkans/bul/vol3/iss1/49 (Посетено на 14. 04. 2023)
Зографският йеромонах Мелетий Македонски (краят на XVI в. - 1640-те)
Although Meletiy from Zograf is almost unknown to the Bulgarian national historiography, he was a historical personality that left a remarkable trace in the cultural history of the Danubian Principalities. Originating from the historical region of Macedonia, Meletiy became initially a monk at the Athonite monastery of Zograf, while later in the 1620s he worked at the printing house of the Kievo-Pecherskaya Lavra - the largest and most important Orthodox cultural center in Eastern Europe during the first half of the 17th century. In 1624 his name appeared in the historical sources in relation to the secret diplomatic negotiations between the Kievan archbishop Iov Boretskiy (1620-1631) and the government in Moscow concerning the possible political alliance between the Russian Tsardom and the Zaporozhian Cossacks. In the 1630s Meletiy was the chief organizer of the first 17th-century printing houses and of the first modern Orthodox religious school in the Danubian Principality of Wallachia. At the Oltenian monastery of Govora, whose hegumen Meletiy has been in the period of 1634-1640, some of the most important 17th-century Church Slavonic and Romanian editions were printed. In 1640 after an unsuccessful attempt to become an Orthodox bishop of Transylvania Meletiy returned to Wallachia and continued his literary work at the capital city of Târgoviște. In his biography, we may see a good example of how the ecclesiastical figures of the 17th century (the so-called “Age of Confessionalization, 1555-1648” - a period, characterized mainly by the close intertwinement of religion and politics) were equally engaged in both with important cultural and at the same time political initiatives. Библиография: Билярски, И. Към изследването на връзките на българи със Синайския манастир „Св. Екатерина“ (MS. Sin. Slav. 15). // Palaeobulgarica, 32, 2008, 3, 95–106. Горанчев, В. Българите, Русия и Православният Изток през XV-XVIII век. Към историята на църковно-политическите връзки. Велико Търново, 2021. Грушевський, М. Історія України-Руси. Том VII. Киев, 1909. Эварницкий Д. И. История Запорожских козаков. Том 2. Санкт Петербург, 1895. Ісаєвич, Я. Українське книговидання: витоки, розвиток, проблеми. Львів, 2002. С. 169-171. Ластовский, В. В. Запорожская Сечь // Православная энциклопедия. Том 19. Москва, 2008. Литаврин, Г. (отв. ред.) Османская империя и страны Центральной, Восточной и Юго-Восточной Европы в XVII в. Часть I. Москва, 1998. Макарий (Булгаков), митрополит Московский и Коломенский. История Русской церкви. Том 5. Москва, 1996. Муравьев, А. Сношения России с Востоком по делам церковным. Часть II. Санкт- Петербург, 1860. Семенова Л. Е. Княжества Валахия и Молдавия. Конец XIV — начало XIX в. (Очерки внешнеполитической истории). Москва, 2006. Станчев, К., Влаевска-Станчева, А. Архивите говорят № 71: Ватикански извори за българската история през ХVІІ в. София, 2019. Стојановић, Љ. Стари српски записи и натписи. Т. 1. Београд, 1902. Флоря, Б. Н. Запорожское казачество и Крым перед восстанием Хмельницкого. // Исследования по истории Украины и Белоруссии. Вып. 1. Москва, 1995. С. 25-35. Флоря Б. Н. Россия и казацкое восстание 1625 года // Исторический вестник. 2017. Том 16 (163), С. 8-23. Ченцова, В. Г. Икона Иверской Богоматери (Очерки истории отношений Греческой церкви с Россией в середине XVII в. по документам РГАДА). Москва, 2010. Ченцова В. Г. Монахи из Зографа в Киеве и Москве в 20–30-е гг. XVII в. // Исторический вестник. Христианство на Ближнем Востоке. 2017. Т. 20. С. 164-189. Ченцова В. Г. «Персидские мотивы» в международной политике начала XVII в.: история появления в Москве ризы Христовой и мощей св. Иакова Персянина // Историк и источник. Сборник статей к юбилею С. Н. Кистерева. Санкт-Петербург, 2018. С. 402-438. Шварц, И. Походите на запорожските казаци и превземането на Варна 1605 г. // Старобългаристика, XXI (1997), 3. Шумило С. В. Старец Иоанн Вишенский: афонский подвижник и православный писатель-полемист. Материалы к жизнеописанию «блаженной памяти великого старца Иоанна Вишенского Святогорца». Киев, 2016. Шумило С. В. Основатель Киево-Братской школы митрополит Исаия (Копинский) и его участие в возрождении православия в Украине // Труды Киевской духовной академии. № 23 Киев, 2015. С. 135-147. Alexander, John. “The Lord Giveth and the Lord Taketh Away: Athos and the Confiscation Affair of 1568–1569”, in “Mount Athos in the 14th–16th Centuries,” Athens, Institute for Byzantine Research, Athonika Symmeikta 4 (1997): 149–199. Andreescu, Ştefan. “Identifying the priest Ignatie of Nicopolis as bishop of Râmnic and metropolitan of Wallachia,” Etudes balkaniques (Sofia), XLVI, 2010, 3, pp. 158-164. BARBU, Violeta, Purgatoriul misionarilor: contrareforma în țările Române în secolul al XVII-lea, Bucureşti, 2008. BIANU, Ioan, HODOȘ, Nerva, Bibliografia românească veche Vol. I (1508-1716), Bucureşti, 1903. CÂNDEA, Virgil (coord.), Istoria Românilor. Vol. 5. O epocă de înnoiri în spirit European (1601-1711/1716), Bucureşti, 2003. CÂNDEA, Virgil, Raţiunea dominantă: Contribuţii la istoria umanismului românesc, Cluj-Napoca, 1979. Documenta Romaniae Historica. Seria B. Țara Românească. 1633-1634. Vol. 24. Bucureşti, 1974. Documenta Romaniae Historica. Seria B. Ţara Românească. 1635-1636. Vol. 25. Bucureşti, 1985. Documenta Romaniae Historica. Seria B. Ţara Românească. 1639-1640. Vol. 27. Bucureşti, 2013. Documenta Romaniae Historica. Seria B. Ţara Românească. 1641-1642. Vol. 28. Bucureşti, 2018. Fotić, Aleksandar. "The Official Explanations for the Confiscation and Sale of Monasteries (Churches) and their Estates at the Time of Selim II," Turcica: Revue d'études turques, 26 (1994): 34–54. IONESCU, Gheorghe, “Contributii la cunoasterea așezământului cultural medieval mănăstirea Govoro din judeţul Vilcea,” Arhivele Olteniei, XV, 1936. IONESCU, Gheorghe, “Mănăstirea Govora şi egumenia lui Meletie Macedoneanul”, Buletinul monumentelor istorice, XL, 2, Bucureşti, 1971. IORDAN, Alexandru, “Ignatie, mitropolitul Țării Românești”, Cercetări istorice. Revistă de istorie românească (ed. Minea, I.). XIII-XVI, Nr. 1-2, Iași, 1940, pp. 385-404. IORGA, Nicolae, Cărţi domneşti, zapise şi răvaşe. Partea 3: Istoria literaturii religioase a Românilor pănă la 1688, Bucureşti, 1904. MÂRZA, Eva, Din istoria tiparului românesc. Tipografia de la Alba Iulia, 1577-1702, Sibiu, 1998. NIȚĂ, Ion, “Matei Basarab și contribuţia sa la susţinerea Orotodoxiei Sud-Est Europene”, în Epoca lui Matei Basarab: studii și comunicări: Analele Universităţii din Craiova. Seria Istorie, X, 10, 2005. LUPAŞ, Ion, Documente istorice transilvane. Vol. ι. 1 599-1699. Cluj, 1940. MIRCEA, Păcurariu, Istoria Bisericii Ortodoxe Române, Vol. 2. Bucureşti, 1991. MIRCEA, Păcurariu, Legăturile bisericii ortodoxe din Transilvania cu Ţara Românească şi Moldova în secolele XVI-XVIII, Sibiu, 1968. MITU, Melinda, “Cultural relations between Wallachia nad Transylvania in the age of Matei Basarab and Rakoczi Princes”, Acta Musei Napocensis, 52-II, 2015, pp. 44-54. PAPACOSTEA-DANIELOPOLU, Cornelia, DEMENY, Lidia, Carte şi tipar în societatea românească şi Sud-Est Europeană, Bucureşti, 1985. PAVEL, Eugen, Meşteri tipografi Bâlgrâdeni între 1567-1702, Alba Iulia, 1979. POPESCU, Leontin, “Biserica și primele școli de pe teritoriul Țărilor Române în perioada medievală (ab initio până la 1650)”, Teologie și Educație La "Dunărea De Jos”, 15, Galați, 2017, 109-144. Saracino, Stefano. “Greek Orthodox alms collectors from the Ottoman Empire in the Holy Roman Empire: extreme mobility and confessionalized communication,” in Confessionalization and/as Knowledge Transfer in the Greek Orthodox Church, ed. Kostas Sarris, Nikolas Pissis, and Miltos Pechlivanos (Wiesbaden, 2021), 79-110. STOICESCU, Nicolae, Matei Basarab, București, 1988. VANCA, Dumitru. “Moştenirea liturgică a Bălgradului. Importanţa tipăriturilor bălgrădene în stabilirea şi fixarea formularelor liturgice româneşti,” Litere VII (Sibiu, 2016), pp. 325-356.
Meletiy the Macedonian (Meletie Macedoneanul)
The article examines the concept of ethnicity and its application to the development of medieval societies as well as the relationship between ethnic processes and the law in the Middle Ages. The principal research objectives are the privileges granted by King Casimir (1333-1370) to the Armenian ethnoreligious community in 1350, 1356 and 1367. Attention is given to the settlement of Armenians in the lands of the kingdom of Poland; the foreign policy of Casimir III; the development of the Polish legal system and the importance of the Armenian Datastanagirk and the legal corpora of Sempad Sparapet and Mkhitar Gosh. The role of law and law in the study of the formation and preservation of ethnicity is also taken into consideration. The role of the privileges is assessed as an indicator of how the Polish monarchy attempted to regulate relations between different ethnic groups, as well as a legal recognition of Armenian ethnic, religious and cultural identity. The study contributes to a better understanding of the question of how medieval societies identify themselves in ethnic and religious context, and how these identifications affected relationships between different cultures and individuals. Библиография: Akta grodzkie i ziemskie z czasów Rzeczypospolitej Polskiej z archiwum tak zwanego bernardyńskiego we Lwowie w skutek fundacyi śp. Alexandra hr. Stadnickiego. Wyd. staraniem Galicyjskiego Wydziału Krajowego.T.3. Lwów: Księgarnia Seyfartha i Czajkowskiego, 1872. Bartlett, Robert. “Medieval and Modern Concepts of Race and Ethnicity.” Journal of Medieval and Early Modern Studies 31 (2001): 39–56. Bartlett, Robert. The Making of Europe. Conquest, Colonization and Cultural Change 950–1350. Princeton: Princeton University Press, 1993. Bedos-Rezak, Brigitte. “Medieval Identity: A Sign and a Concept.” The American Historical Review 105, No. 5 (2000): 1489–1533. Grabowski, Tomasz. Studia nad statutami Kazimierza Wielkiego. Instytut Historii im. Tadeusza Manteuffla Polskiej Akademii Nauk, 2012. Grzegorz, Pac. “The Armenian Community in Medieval Poland.” Acta Poloniae Historica 98 (2008): 79–100. Harutyunyan, Varazdat. “The Code of Smbat and the Tradition of Armenian Law.” Journal of Social Sciences of Musa Anter 4 (2016): 123–142. Heyde, Jürgen. “Migration and Ethnicity in Medieval Poland: “Ethnic Markers” in historical perspective.” In Imaginations and Configurations of Polish Society: From the Middle Ages through the 20th Century, edited by Yvonne Kleinmann, Jürgen Heyde, Dietlind Hüchtker, Dobrochna Kałwa, Joanna Nalewajko-Kulikov, Katrin Steffen and Tomasz Wiślicz, 85–108. Göttingen: Wallstein, 2017. Heyde, Jürgen. “Multiethnizität, Stadtrecht, Stadt. Lemberg im späten Mittelalter.“ Annales Universitatis Mariae Curie-Skłodowska. Sectio F – Historia 72 (2017): 95–119. Kieniewicz, Stefan. Studia nad statutami Kazimierza Wielkiego. Warszawa: Wydawnictwo Prawnicze, 1964 Monumenta Poloniae Historica Vol. IV, edited by Władysław Konopczyński. Cracoviae: Academia Litterarum Cracoviensis, 1949. Nadel-Golobič, Eleonora. “Armenians and Jews in Medieval Lvov. Their Role in Oriental Trade 1400-1600.” Cahiers du Monde russe et soviétique 20, No. ¾ (1979): 345–388. Oleś, Mariana. “Casimir The Great and The Armenian Privileges, 1333-1370.” Études Slaves et Est-Européennes/Slavic and East-European Studies 11, No. ¾ (1966/67): 37–90. Quirini-Popławska, Danuta. “The Diplomacy of Casimir the Great in the Light of Recent Research.” Kwartalnik Historyczny (Historical Quarterly) 119, No. 1 (2012): 7–37. Shemmassian, Vahram. “The Concept of Law in Datastanagirk‘: An Overview.” Journal of the Society for Armenian Studies 22 (2013): 149–174. Stone, Michael E. “The Armenian Communities in Poland and Lithuania during the 14th to 16th Centuries.” Armenian Review 28, No. 3 (1975): 187–220. Tolan, John. “What do Legal Sources Tell Us about Social Practice? Possibilities and Limits.” In Law and Religious Minorities in Medieval Societies Between Theory and Praxis, edited by Ana Echevarria, Juan Pedro Monferrer-Sala, John Tolan, 229–233. Turnhout: Brepols, 2016. Vago, Steven, and Steven Barkan. Law and Society. London: Routledge, 2018.
Динамика на локалната култура на татарите в градска среда през призмата на сватбената обредност
Текстът разглежда ритуала „ сватба“ и неговата трансформация в края на 20 и началото на 21 век, спрямо локалната култура на татарите в градска среда. Наблюдението е проведено в гр. Сливо Поле. Дифузията на културните явления е разглеждана в три плана: пространство, време и цялостност. Извършен е анализ на ролята и мястото на сватбената обредност в локалната култура на татарите в градска среда. Изследвано е съдържанието на традиционни и иновативни елементи в съвременната татарска сватба от град Сливо поле. Библиография: Колев, Н. Българска етнография (етнология). VI издание. В. Търново, 2002. Маринов, Д. Народна вяра и религиозни народни обичаи. БАН, София, 1994. Маркова, М. Локални култури и традиции, София, УИ „Св. Kлимент Охридски“, 2022 Генчев, С. Сватбата. Български празници и обичаи, 1987. Реджеб, А. Танцовият фолклор в турската сватба от южното Лудогорие – история и съвременност, Автореферат, 2019.
Рецензия на образователно предписание ,,Етнология и културна антропология“ Иновативно изследване с цел повишаване социокултурната компетентност на всички адресати в образователния процес (ученици-родители- учители)
Ключовото значение на въглеводородите в Арктика за Руската федерация в най-ново време
Въглеводородите в Арктика и тяхното усвояване са от ключово за Руската федерация в най-ново време. Ресурсите са важни не само икономически, но и геополитически, затова политиката на Русия в региона, освен разработване на нови находища на нефт и газ, включва развитие на инфраструктурата, инвестиции в нови добивни технологии и сключване на важни партньорства с чуждестранни компании. Библиография: Конышев, В. Н. , Сергунин, А. А., 2011 г. Арктика в международной политике: сотрудничество или соперничество?, Российский институт стратегических исследований, Москва Кочемасов Ю. В., Моргунов Б. А., Соломатин В. И. Эколого-экономическая оценка перспективы развития Арктики. https://ecoteco.ru/id398/ (посетен на 11.11.2022 г.) Крюков В.А., Крюков Я.В. 2019 Экономика Арктики в современной системе координат // Контуры глобальных трансформаций: политика, экономика, право. Куклина Е.А. 2020 г. Инновационная деятельность предприятий нефтегазового сектора России как ключевой фактор реализации программы освоения Арктики // Горный журнал. — № 5 (2274). — 2020. с. 20-24. Марков, Борис редактор, юли 2020 г., Том 2. Деятельность крупных нефтегазовых компаний в Арктической зоне России, Москва, с. 9. Новак, Александр: „Арктика — стратегический потенциал России“ – https://forumarctica.ru/news/minister-novak-the-arctic-is-russias-strategic-potential/ (посетено на 09.11.2022 г.) Робинсон, Борис В., Татаренко, Валерий И. ПРОБЛЕМЫ ОСВОЕНИЯ УГЛЕВОДОРОДНЫХ РЕСУРСОВ РОССИЙСКОЙ АРКТИКИ, https://cyberleninka.ru/article/n/problemy-osvoeniya-uglevodorodnyh-resursov-rossiyskoy-arktiki/viewer (посетен на 09.11.2022 г.) СТРАТЕГИЯ РАЗВИТИЯ АРКТИЧЕСКОЙ ЗОНЫ РОССИЙСКОЙ ФЕДЕРАЦИИ И ОБЕСПЕЧЕНИЯ НАЦИОНАЛЬНОЙ БЕЗОПАСНОСТИ НА ПЕРИОД ДО 2020 ГОДА, http://static.government.ru/media/files/2RpSA3sctElhAGn4RN9dHrtzk0A3wZm8.pdf (посетен на 11.11.2022 г.) Стратегии развития Арктической зоны Российской Федерации и обеспечения национальной безопасности на период до 2035 года, https://base.garant.ru/74810556/ (посетен на 11.11.2022 г.) «Роснефть» нашла в Арктике уже 1,7 трлн кубометров газа Подробнее: https://eadaily.com/ru/news/2020/12/15/rosneft-nashla-v-arktike-uzhe-17-trln-kubometrov-gaza (посетен на 17.02.2024 г.)
Аджарският свещеномъченик отец Кънчо Генков (1840-1877) – нови архивни данни за подвига и кончината му
Къню Генков (р. 1840 г.) е първородният син на зографа Генко (Георги) Кръстев, син на Кръстьо Захариев (стари) от известния тревненски зографски род Захариеви. Усвоява занаята на бащите си, което правят всички момчета в семейството. От 1864 г. идва в с. Аджар да стенописва новопостроената църква „Св. апли Петър и Павел“. В Аджар (днес с. Свежен) се жени за съпругата си Стоя, призван е към свещенство по примера на чичо му Петър и е ръкоположен и назначен на енорийска служба в същото село на 9 юни 1869 г. (ст. ст.), както става ясно от открития в хода на изследването ни указ №1 от 10 януари 1909 г. на Св. Синод, публикуван в бр. 5 на ЦВ. Последният постановява изплащането на инвалидна вдовишка пенсия на Стоя Кънева, защото мъжът ѝ „е бил убит от турците през 1877“. Тези сведения хвърлят нова светлина върху живота и подвига на аджарския духовник и тревненски зограф, като ни откриват, че той завършва жизнения си път като мъченик за вярата. Изследователите на живота на о. Къню считат, че той завършва пътя си през 1924 г. в Трявна, поради което и настоящото изследване взима за своя задача да провери, установи и коригира, ако е необходимо, грешката на предшествениците ни, като проследи известното за нашия духовник и непознат свещеномъченик и го съпостави със съществуващите извори и налични данни, откривайки звездата му на небосклона на българската святост в ново време на нашата съвременна общественост. Библиография: Бонева, Вера 2020 Възрожденският исторически резерват в село Свежен, област Пловдив. В: Научни трудове на Университета по библиотекознание и информационни технологии, 18, 232 – 238 Бонева, Иванка 1985 Териториално агресия на тревненските майстори. Справочници за резбари, зографи и строители. В: Тревненска художествена школа: Доклади и съобщения от научната конференция, посветена на Тревненската художествена школа и нейното изучаване, Габрово – Трявна, 30 – 31 октомври 1980 г., ОФ, София. Василев, Асен 1965 Български възрожденски майстори: Живописци, резбари, строители. София, Наука и изкуство Василев, Ивайло 2020 Културно-просветна и социално-милосърдна дейност в Пловдивска епархия: традиции и съвременни аспекти, Непубликувана магистърска теза, Богословски факултет на СУ „Св. Кл. Охридски“ Георгиева, Аделина 2020 Надпис в църква разкрива клане като в Батак, България днес, 28.6.2020, https://www.bgdnes.bg/bulgaria/article/8748824 (Достъпен 30/11/2023) Дончева - Панайотова, Н. Аджарски книжовници - илюстратори от XVII век. Веста, Велико Търново, 2015. Матева, Таня 2022 Откриха раннохристиянска църква в гората край село Свежен, БНТ, България в 60 минути, 4.7.2022 г. https://bnt.bg/news/otkriha-rannohristiyanska-carkva-v-gorata-krai-selo-svezhen-v324164-307939news.html?page=13 (Достъпен 30/11/2023) О. Петър Божков 1932 Старини около с. Аджар, Печатница на Иван Г. Йонов, Пловдив. О. Филип Балтов 1979 Кондика на Храм „Св. св. апли Петър и Павел“, с. Свежен – Пловдивски окръг, Карловска духовна околия, Библиотека на Пловдивска митрополия, Пловдив (ДА – Пловдив, ф. 1792, оп. 1, а.е. 89а) Капелков, Спас 1970 Ловец на див мед, Самиздат, 22 -- 23. Сапунджиева, Ваня 2016 Зографи отвъд границите: възникването на Тревненската художествена школа в контекста на Балканското изкуство XVII – XVIII в., Фондация „Покров Богородичен“, София Йорданов, Руслан 2012 Освещаване на храм „Рождество Богородично над с. Свежен“, Официален уебсайт на Пловдивска света митрополия, 8.9.2022 г., www.plovdivskamitropolia.bg/6122-2022-09-08-13-39-42.html (Достъпен 29/11/2023) Радославова, Диляна 2020 Българската книжнина от XVII век: Центрове, книжовници, репертоар. Изд. Център Боян Пенев, София. Цанева, Люба 2013 Зографи от Трявна, Славена, София, 2013. Николова, Антоанета 2019 Имало едно време в Аджар, Фейсбук група Аджар – История, 3.1.2019, https://www.facebook.com/groups/604441199726945/posts/1122504101253983 (Достъпен 30/11/2023) Мачева, Ели 2021 История, записана от единственото дете на Лалю – сина му Константин Серафимов, Фейсбук група Аджар – История, 16.04.2021, https://www.facebook.com/groups/604441199726945/permalink/1820356431468743/ (Достъпен 30/11/2023) Тавитян, Иво 2020 Клането, Фейсбук група Аджар -- История, 4.3.2020 г., https://www.facebook.com/groups/604441199726945/posts/1463543400483383/ (Достъпен 30/11/2023) Удостоверение № 63 / 30.8.1909 от Архива на храм Св. Св. Апли Петър и Павел, Свежен. Указ на Св. Синод на Българската екзархия №1 от 10 януари 1909 г., бр. 5 на ЦВ, 1910 г. Книга за умиранията (1888 – 1918), Храм „Св. св. апли Петър и Павел“ – с. Свежен, Пловдивска епархия, https://www.facebook.com/ (Достъпен на 30.11.2023) Св. Григорий Богослов 2017 (St Gregory of Nazianzus). Select Orations, The Catholic University of America Press, Washington, D.C.
Ранните „бракове“ и раждания – възможна ли е превенцията?
През 2019 г. в гр. Стралджа започва своето изпълнение международен приложен проект с изследователски компонент, чиято цел е да отвори разговора за репродуктивните права и овластяването на момичетата на възраст 13-14 г. в четири ромски общности в три държави в Европейския съюз (Испания, Румъния и България). Основен въпрос, който си поставя екипа на проекта е кои са основните механизми, които оказват въздействие върху решенията на ромските момичета относно майчинството, съответно да се тества програма, която да подпомогне момичетата да отложат във времето, след завършване на училище или навършване на 18 години, „брака“ и раждането. Докладът представя резултатите във формалния край на проекта в средата на 2021 г., но включва наблюдения върху момичетата и тяхната среда в следващите две години до 2023 г. Библиография: Захова, С. 2015. Изследване на социални норми, които възпрепятстват достъпа на ромските момичета до образование. София: УНИЦЕФ. Лиежоа, Ж.П. 1999. Роми, цигани, чергари. София: Литавра. НЕ/равно детство. Цялостен анализ на детската бедност и социално изключване в България. 2022. София: УНИЦЕФ: https://www.unicef.org/eca/media/22141/file/Deep%20Dive%20Bulgaria%20-%20Main%20Report%20BG.pdf.pdf (20.12.2023) Ромски архив, достъпен на адрес: http://roma-swu.weebly.com/ (20.12.2023) Call-Cummings, M., Hauber-Özer, M., Byers, C., Mancuso, Gr. P. 2018. The power of/in Photovoice, International Journal of Research & Method in Education. Garcia-Ramirez, M., Soto-Ponce, B., Albar-Marín, M.J., Parra-Casado, D.L., Popova, D., & Tomsa, R. 2020. RoMoMatteR: Empowering Roma Girls ’Mattering through Reproductive Justice. International Journal of Environmental Research and Public Health,17(22), 84-98; Jensen, E. 2009. Teaching With Poverty in Mind: What Being Poor Does to Kids' Brains and What Schools Can Do About It. O.Latz, А., M. Mulvihill, Th. 2017. Photovoice Research in Education and Beyond: A Practical Guide from Theory to Exhibition, New York: Routledge. Maslow, A.H. 1943. A Theory of Human Motivation, Psychological Review 50(4): 370-96. Migliorini, L., Rana, N. 2016. A qualitative method to “make visible” the world of intercultural relationships: the photovoice in social psychology, Qualitative Research in Psychology. Miranda, D. E., Zhelyazkova, L., Sladkova, J. 2021. A Photovoice Project for Ethnic Health Justice: Reflections from Roma Communities in Seville, Spain. Global Journal of Community Psychology Practice, 12(2), 1-17.