(untitled) (Научни известия „Наследство БГ“, 2025)
Изследването представя аналитичното описание на данните, извлечени от списъците на спомоществователите, публикувани в края на книгите, отнасящи се до самите личности, подредени азбучно. Този каталог е изворовата основа, на която се гради цялостното теоретично изследване на разпространението и проникването на книгата в различни слоеве на българското общество през първата половина на ХІХ век: обособяване на тематични ядра, формиране на читателска публика, изграждане на книжовна норма, създаване на културни средища, проследяване на процесите на приемственост и новаторство в новата българска литература; установяването на ядро от активни спомоществователи, които са не само читатели, но и дарители меценати. Библиография: Динеков, П. (1937). София през ХІХ век до Освобождението на България. София. Жечев, Н. (1970). Браила и българското културно-национално възраждане. София. Киселков, В. (1960). Спомоществователите на Софроний Врачански. – В: Изследвания в чест на Марин Дринов. София. Леков, Д. (1982). Литература – общество – култура. София. Начов, Н. (1911). За нявгашните спомощници на книги. – Българска сбирка. София. Начов, Н. (1921). Новобългарската книга и печатното дело у нас в годините 1806-1878. – СбБАН, кн. 15. София. Начов, Н.. (1925). Цариград като културен център на българите до 1877 година. – СбБАН, кн. 19. София. Начов, Н. (1927). Калофер в миналото. София. Радев, Т. (1956). Обществените слоеве и спомоществователите на някои от най-ранните български старопечатни книги. – В: Годишник на Българския Библиографски институт „Елин Пелин“, V, 1955. София. Стоилов, А. П. (1926). Спомощници от Македония на български печатни книги (1814 – 1877). – В: Известия на Народния етнографски музей в София, год. VІ, кн. I – ІV. София. Стоянов, М. (1978). Букви и книги. София.